Справа № 814/1253/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1253/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення від 16.04.2014 року № 504000003/2014/000022/1, картки відмови від 16.04.2014 року № 504010000/2014/00005, -

В С Т А Н О В И В:

У 2015 році товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.04.2014 року № 504000003/2014/000022/1 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.04.2014 року № 504010000/2014/000005, прийняті митним постом "Дніпро-Бузький" Миколаївської митниці Міндоходів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Миколаївська митниці Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Миколаївська митниця Державної фіскальної служби зазначила, що судом першої інстанції не було досліджено доводів відповідача щодо можливого заниження товариством митної вартості товарів. Апелянт вказує, що митним органом було встановлено, що ціна товару, який декларувався позивачем, суттєво відрізняється від ціни на той же товар, який декларувався іншими особами. На запит митного органу ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» не надав достатніх документів, які б підтверджували митну вартість товарів, не пояснив зменшення ціни товару на 40 доларів США, не надав документів, підтверджуючих страхування товару, тоді як таке страхування у даному випадку (переміщення небезпечних товарів) є обов'язком.

Зважаючи на все вищезазначене, Миколаївська митниця Державної фіскальної служби вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.04.2014 року прийняті митним органом правомірно та обґрунтовано, а тому вони скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року та прийняття нової, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 01.04.2013 р. між позивачем та ВАТ «Единая торговая компанія» (Російська Федерація) було укладено контракт № RF/RD/79-13/11-М на орієнтовну загальну суму 86645000,00 доларів США (а. с. 24-27). Продавець зобов'язався продати, а покупець купити товар: натр їдкий (гідроксид натрію). Ціна за одиницю товару вказується в специфікаціях.

24.03.2014 р. між позивачем та компанією ВАТ "Единая торговая компания" було укладено специфікацію № 14 до контракту № RF/RD/79-13/11-М, відповідно до якої сторони домовились про поставку 6917 т +/- 10% за ціною 247,5 доларів за одиницю товару на загальну суму 1711957,50 доларів +/- 10% (а. с. 28).

Також встановлено, що відповідно до п. п. 2.1, 3.1 контракту, Продавець зобов'язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці згідно з ІНКОТЕРМС-2010, при цьому, ціна на товар також визначається та приймається на умовах СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці (згідно з ІНКОТЕРМС-2010), та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару, ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" 15.04.2014 р. надало митну декларацію № 504010000/2014/000897, в якій зазначено ціну товару 120921,08 доларів США.

З урахування цієї митної вартості, позивачем самостійно було обраховано митні платежі в сумі 314488,82 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав: митну декларацію, контракт № RF/RD/79-13/11-М, специфікацію від 24.03.2014 р. № 14, інвойс від 02.04.2014 р. № ЕТК/ВЭС/В-63 (а. с. 29), накладну СМГС АУ 339500 від 03.04.2014 р., підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю (штампи), сертифікат походження товару від 02.04.2014 р. № , паспорти якості від 30-31.03.2014 р.

У зв'язку з виникненням сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, на етапі перевірки митної вартості товару, відповідачем було відмовлено позивачу у визнанні митної вартості товарів за першим (основним) методом із посиланням на те, що подані декларантом документи не містять усіх даних на підтвердження числових значень складових митної вартості та було витребувано у ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" додаткові документи, а саме:

1) бухгалтерську документацію щодо страхування, страховий поліс, банківські платіжні документи про оплату товару, щодо формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 доларів;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товару;

3) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаними з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.

Листом від 16.04.2014 р. на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи: платіжні доручення, інформацію біржових котирувань. Позивач повідомив, що страхування товару не здійснювалось і договори з третіми особа не укладались, оскільки позивач є кінцевим споживачем (а.с. 63). Договори продавця з третіми особами також не надані відповідачу, оскільки контрагент відмовився їх надати, посилаючись на комерційну таємницю (а. с. 65).

За результатами розгляду поданих підприємством документів, 16.04.2014 року Миколаївською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.04.2014 року № 504000003/2014/000022/1, в якому митна вартість визначена за методом, передбаченим ст. 60 Митного кодексу України - за ціною договору, щодо подібних (аналогічних) товарів, на рівні 0,364 дол. США за кг NaOH.

Після цього, з метою здійснення митного оформлення товарів, позивачем було подано нову митну декларацію, у якій ціна ввезеного товару була визначена відповідно до прийнятого Миколаївською митницею рішення про коригування митної вартості товарів № 504000003/2014/000022/1.

На підставі вказаної декларації митним органом було здійснено митне оформлення товарів та випущено їх у вільний обіг.

Однак, не погоджуючись з прийнятими Миколаївською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» звернулось з позовом про їх скасування до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», зважаючи на наступне:

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органів доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні позивача до Миколаївської митниця для митного оформлення товарів, товариством були надані наступні документи: контракт № RF/RD/79-13/11-М, специфікація від 24.03.2014 р. № 14, інвойс від 02.04.2014 р. № ЕТК/ВЭС/В-63, накладна СМГС АУ 339500 від 03.04.2014 р., підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю (штампи), сертифікат походження товару від 02.04.2014 р. № , паспорти якості від 30-31.03.2014 р.

В свою чергу, витребовуючи у ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» додаткові документи на підтвердження заявленої позивачем митної вартості, митним органом не зазначено, які саме розбіжності, ознаки підробки містять надані документи, або яких відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять, тобто не зазначено, які саме обставини ці документи повинні підтвердити. Також відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а відтак виключають визначення митної вартості товару за першим методом.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 16.04.2014 р. № 504000003/2014/000022/1 відповідачем зазначено, що «Метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи позивачем не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості».

На вимогу митного органу позивачем було повідомлено, що при поданні митної декларації № 504010000/2014/000897, в якій зазначено ціну товару 120921,08 доларів США, товариством були надані документи, які підтверджують митну вартість товарів: банківські документи (платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металів № 1537 від 15.04.2014 року на суму 240 670,24 доларів США), інформація біржових коригувань Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та специфікації №14 від 21.02.2014р., 28.02.2014р., 07.03.2014р., 14.03.2014 р.

Також позивачем було повідомлено про те, що інші документи надати митному органу не має об'єктивної можливості через їх відсутність.

Що стосується не надання позивачем на вимогу митного органу копій договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов'язаних з контрактом № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013р., а також документів щодо страхування, судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 11.11.2013р. за вих. №504/101-10 позивач звернувся до ВАТ "ЄТК" з проханням направити належним чином оформлені копії договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов'язаний з контрактом № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013р., рахунки щодо здійснення розрахунків з третіми особами, страхові документи на відвантажену товару, а також документи, які містять відомості щодо вартості товару.

Листом №240/5262 від 14.11.2013р. контрагент позивача зазначив, що надати вищевказані документи не є можливим, оскільки вони містять комерційну таємницю, яка не підлягає розголошенню. Також в листі зазначено, що страхові документи на відвантажений товар неможливо надати, оскільки страхування вантажу не є обов'язковим при поставці товару на умовах CPT (Incoterms 2010).

Таким чином, в даному випадку ненадання позивачем копій договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов'язаних з контрактом, укладеним в даному випадку позивачем, пов'язано з об'єктивною неможливістю, через ненадання вказаних документів контрагентом позивача - ВАТ "ЄТК".

Що стосується ненадання позивачем страхових документів, слід зазначити, що колегія суддів не приймає до уваги посилання митного органу на той факт, що відправник, перевізник та одержувач зобов'язані були здійснити в установленому законом порядку страхування відповідальності, а вказана сума мала входити до митної вартості товару.

Згідно п.8 ч.2 ст.53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалось.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару відбувалась на умовах СРТ.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010р. СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце Призначення. Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов'язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснене продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватись. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов'язок страхування товару.

Таким чином, коли страхування не здійснювалось, відсутні підстави для включення ймовірної суми такого страхування до складу митної вартості товарів.

Згідно контракту № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013р. ціна товару визначається на умовах CPT ст. Жовтнева, Одеської залізниці у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС 2010 та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця. Ціна на товар за 1 тону у перерахунку на 100 % основної речовини розраховується за формулою: FOB MED LOW мінус 40 доларів США, де FOB MED LOW - середня котировка FOB MED LOW, яка публікується агентством ICIS, розрахована на підставі ICIS pricing Caustic Soda (Europe, Mediterranean) weekly report за попередні періоду відвантаження два місяці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця. Розрахована вищевказаним чином ціна вказується у Специфікації, що підписується сторонами до 25 числа місяця, який передує місяцю відвантаження.

У наданих поясненнях позивач зазначив, що надання знижки на 40 доларів США це результат комерційних переговорів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що цінова знижка - це умова договору, що визначає розмір зменшення базової ціни товару, вказаної у договорі. Загалом - це частина ціни товару, яку підприємства можуть встановлювати з метою стимулювання та підвищення зацікавленості підприємств у придбанні їх продукції. Цінові знижки мають добровільний характер і не є обов'язковими, вони можуть надаватися у певному конкретному випадку.

Слід зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З наведеного вбачається, що позивачем були надані митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 16.04.2014 року № 504000003/2014/000022/1 і картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.04.2014 року № 504010000/2014/000005 прийняті не у відповідності до норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв