Справа № 826/7222/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2015 року 10 год. 21 хв. № 826/7222/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій

Суддя - Вовк П.В.,

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

За участю:

позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 20 травня 2015 року

представника відповідача - Горбенко І.М., довіреність № 69 від 19 грудня 2014 року

На підставі ч. 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в судовому засіданні 26 травня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст складено і підписано 28 травня 2015 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1» (далі також - ФОП ОСОБА_1, позивач) до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якій позивач, зокрема, просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19 вересня 2014 року № 1222-п «Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки» та визнати протиправними дії відповідача, пов'язані з проведенням позапланової документальної невиїзної перевірки позивача на підставі такого наказу.

Ухвалою суду від 24 квітня 2015 року було відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваного наказу відповідача з огляду на недотримання останнім порядку його прийняття у зв'язку з відсутністю передбачених Податковим кодексом України (далі - ПК України) підстав для проведення позапланової документальної виїзної перевірки позивача.

Крім того, позивач зазначає, що на підставі оскаржуваного наказу відповідачем фактично була проведена позапланова документальна невиїзна перевірка, наказу про проведення якої ним не приймалось.

У ході судового розгляду справи, позивач позов підтримав та просив задовольнити його повністю.

В наданих суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача, посилаючись на викладені в них обставини, зазначив про правомірність оскаржуваного наказу та дій податкового органу при проведенні перевірки позивача.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2014 року відповідачем було прийнято наказ № 1222-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яким, на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, вирішено розпочати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування, сплати ним податків і зборів та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, тривалістю п'ять робочих днів починаючи з 25 вересня 2014 року.

Результати перевірки ФОП ОСОБА_1, проведеної на підставі зазначеного наказу, були зафіксовані відповідачем в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 7447/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 08 жовтня 2014 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до положень пп. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, який в оскаржуваному наказі був визначений відповідачем в якості підстави для проведення перевірки позивача, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин у разі, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що призначення податкової перевірки з підстави, визначеної пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, можливе лише у разі наявності сукупності таких обставин:

- виявлення податковим органом фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- отримання платником обов'язкового письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства;

- ненадання платником пояснень та їх документальних підтверджень на такий запит податкового органу.

Між тим, матеріали справи не містять доказів направлення позивачу такого обов'язкового запиту податкового органу, а тому, відповідно, у ФОП ОСОБА_1 не виникало обов'язку надання на нього відповіді.

При цьому, посилання відповідача на службову записку № 853 від 22 серпня 2014 року, зі змісту якої вбачається, що позивачу надсилались виклики в передбаченому пп. 20.1.1 п. 20.1 статті 20 та п. 73.3 статті 73 ПК України порядку, судом до уваги не беруться, оскільки належним доказом, в даному випадку, є відповідний письмовий запит, а не документ, що містить відомості про його існування.

Крім того, суд звертає увагу на те, що долучена відповідачем до матеріалів справи копія письмового повідомлення № 2859/Р/26-51-17-04-26 від 16 квітня 2014 року про запрошення до податкового органу для надання пояснень з питання виявлення недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях за 2013 рік та надання документального підтвердження отриманих доходів, не є письмовим запитом про подання інформації в розумінні норм п. 73.3 статті 73 та пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, оскільки він оформлений не у відповідності до наведених правових положень, зокрема, не містить вимоги про надання інформації та її документального підтвердження, а лише пропонує позивачу з'явитись до податкового органу для надання пояснень по окремим питанням податкового обліку.

Таким чином, з огляду на відсутність факту направлення позивачу відповідного письмового запиту, що є однією з умов для проведення документальної позапланової перевірки, відповідач не мав правових підстав для призначення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, як це передбачено оскаржуваним наказом.

Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 75.1.2. статті 75 ПК України, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Враховуючи зазначені положення законодавства, та оскільки, відповідно до змісту оскаржуваного наказу, відповідачем була призначена саме документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1, така перевірка мала бути здійснена за місцезнаходженням такого платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Між тим, як вбачається з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 7447/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 08 жовтня 2014 року, така перевірка проводилась в приміщенні податкового органу, що дає підстави вважати порушеним порядок проведення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, результати якої оформлені зазначеним актом.

В контексті зазначеного, відповідач зазначає, що підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача саме в приміщенні податкового органу стало те, що на підставі акту місцезнаходження суб'єкта господарської діяльності від 08 жовтня 2014 року № 118 було встановлено, що складське приміщення, яке використовується позивачем в його господарській діяльності, зареєстровано за адресою, яка не існує (АДРЕСА_2).

Між тим зазначені доводи податкового органу судом до уваги не беруться, оскільки, згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 є АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2. Крім того, зазначений акт місцезнаходження суб'єкта господарської діяльності був складений 08 жовтня 2014 року, в той час як перевірка, згідно відомостей самого акту перевірки, проводилась в період з 19 вересня 2014 року по 25 вересня 2014 року, що виключає можливість взяття відповідачем до уваги відомостей такого акту при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, при вирішенні даної справи по суті заявлених позовних вимог, суд враховує ту обставину, що позивачем було допущено посадових осіб відповідача до перевірки.

Так, відповідно до п. 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Між тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії направлень на перевірку від 19 вересня 2014 року № 1009 та № 1010, примірники таких направлень разом з копією наказу на проведення перевірки від 19 вересня 2014 року № 1222-п були отримані позивачем особисто 19 вересня 2014 року. При цьому, жодних заперечень позивачем заявлено не було.

Також, під час розгляду справи в судовому засіданні представником позивача не було заперечено обставин допуску співробітників податкового органу до перевірки.

В контексті зазначеного суд наголошує на тому, що позови платників про оскарження дій контролюючого органу щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Разом з тим, на час вирішення даного спору документальну виїзну позапланову перевірку, призначену спірним наказом, вже було проведено, а за її наслідками складено відповідний акт про результати такої перевірки.

Відповідно, в даному випадку податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки. А тому, як наказ про призначення перевірки, так і дії податкового органу з проведення такої перевірки вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача, а отже, їх оскарження не сприяють відновленню порушених прав платника.

Зазначені правові висновки підтверджується, крім іншого, й судовою практикою Вищого адміністративного суду України (постанова від 28 серпня 2014 року у справі №К/800/56292/13, ухвала від 19 лютого 2014 року у справі № К/800/56894/13, постанова від 11 червня 2014 року у справі № К/9991/16813/12).

В даному випадку, належним способом захисту прав позивача могло б бути оскарження ним рішень (дій), прийнятих (вчинених) на підставі висновків акту перевірки № 7447/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 08 жовтня 2014 року.

Такий висновок підтверджується і постановою Верховного Суду України від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), в якій суд зазначив про те, що невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Наведений висновок Верховного Суду України свідчить про те, що дії щодо проведення податкової перевірки, в разі порушення податковим органом зазначених положень ПК України, можуть бути визнані протиправними лише в тому випадку, коли за наслідком її проведення податковим органом приймаються рішення або вчиняються дії, які порушують права платника податків.

З огляду на зазначене, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, є позовні вимоги, заявлені ФОП ОСОБА_1 в межах розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій - відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк