Справа № 128/101/15-а
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/101/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2015 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі : Городнюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з ОДР ВДАІ з обслуговування Хмільницького району Хмільницького РВ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції Дідуха Юрія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Вінницького районного суду звернувся ОСОБА_1 з вимогами до інспектора з ОДР ВДАІ з обслуговування Хмільницького району Хмільницького РВ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції Дідуха Ю.О. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що 02.01.2015 року інспектором ОДР ВДАІ з обслуговування Хмільницького району Хмільницького РВ УМВС України у Вінницькій області капітаном міліції Дідухом Юрієм Олександровичем було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він 02.01.2015 року о 17 год. 10 хв. в м. Хмільник по вул. Сиротюка, керуючи автомобілем «ЗАЗ ДЕО» /д.н. НОМЕР_1/ порушив правила обгону, а саме: здійснив обгін ближче, ніж 50 метрів до нерегульованого пішохідного переходу.

Дану постанову позивач вважає незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно п.4.1. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України№77від 26.02.2009 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268КУпАП.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а згідно закону постанова виноситься на місці, штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення.

Як слідує із змісту ст.258 КУпАП, стаття 122 ч.2 КУпАП, за якою кваліфіковано правопорушення, яке нібито вчинив позивач, не входить до переліку статей, за якими не складаються протокол про адміністративне правопорушення, а відтак при вчиненні такого правопорушення має бути дотримано загальний порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи та винесення постанови, який унормовано законодавцем Главами 19 та 22 КУпАП, що посадовою особою Державтоінспекції дотримано не було.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, тощо.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» позивач вказав: «Я, ОСОБА_1 здійснив випередження автомобіля «Москвич 412», так як вважав його швидкість дуже малою. Водій автомобіля «Москвич 412» здійснював рух зі швидкістю, меншою за 30 км/год і постійно змінював напрямок руху, чим створював аварійно-небезпечну ситуацію».

Крім того, під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення позивач бажав надати інспектору ДАІ більш розгорнуті пояснення щодо випередження автомобіля «Москвич 412», однак посадова особа проігнорувала його вимоги, надавши для викладення своїх пояснень протокол, у якому містилось лише три стрічки для «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», чим порушено права позивача, передбачені ст.268 КУпАП.

Також, позивач бажав надати докази щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, однак цього права теж був позбавлений, оскільки зразу ж і було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, позивач позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи, а саме: відеоматеріалами від 02.01.2015 року.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конституції України, як Основного Закону України, а також Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються при розгляді справ та які відповідно є джерелом права в Україні.

Відповідно до ч.3 статті 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення проводиться по аналогії кримінального судочинства, а отже дотримання наведених норм є обов'язковим.

Механізм запровадження інституту захисту законодавцем було врегульовано шляхом прийняття Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 року за№3460-УІ та внесення наступних змін та доповнень до чинних нормативно правових актів, у тому числі в ст.271 КУпАП.

Проте, посадовою особою Державтоінспекції вказані положення не було дотримано, що вказує на порушення права позивача на захист, а відтак наведене дає підстави для висновку про допущене порушення права особи на захист, що в свою чергу, є самостійною та достатньою підставою для скасування винесеної постанови як незаконної та необгрунтованої.

Крім цього, в силу ст.257 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення мав бути надісланий органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285 КУпАП встановлено, які дії орган (посадова особа) повинен провести при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, чітко регламентовано порядок розгляду справи та обставини, які при цьому підлягають з'ясуванню, зокрема: місце розгляду справи; строки розгляду справи; порядок розгляду справи та обставини, які слід було з'ясувати при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Як слідує із протоколу та постанови, складених відносно позивача, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи і винесення постанови було проведено на місці зі збігом часу та дати, що вказує на порушення посадовою особою Державтоінспекції положень ст.278-280 КУпАП, якими визначено порядок розгляду, зокрема, як можна дотриматись процесу розгляду справи, з'ясувати всі обставини, що необхідні для розгляду справи про адміністративне правопорушення, врахувати обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність тощо, оскільки момент вчинення правопорушення та розгляду справи співпадають у часі та даті, що вказує на спрощений порядок розгляду такої справи та на окрему самостійну підставу для скасування постанови як незаконної, на неприпустимість якого вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України з даного питання.

Крім того, відповідачем всупереч положенням п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП та п. 4.1 (абзац 3) Інструкції, не було надано жодних доказів, що він має спеціальне звання та відповідно до своїх функціональних обов'язків має право самостійно виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень п.15.6. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009 № 111 відповідач був зобов'язаний передати складені ним протоколи про адміністративне правопорушення після закінчення зміни командирові підрозділу ДПС, чи особі, яка його замінює, або працівникові, на якого покладено ці обов'язки, для реєстрації та передачі до відділів (відділень) Державтоінспекції МВС з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах протягом однієї доби, а у випадку коли передача протоколів припадає на вихідний чи святковий день, вона переноситься на наступний за ним робочий день.

Наведене вище свідчить про грубе порушення як норм матеріального, так і процесуального права, яке регулює виниклі правовідносини, а тому є ще однією самостійною підставою для скасування незаконного рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно з п.11.1. Правил Дорожнього руху України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16,5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до п.11.2. Правил Дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п. в) 14.6 Правил Дорожнього руху України, обгін заборонено ближче, ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Враховуючи те, що на проїзній частині в м. Хмільник по вул. Сиротюка відсутня дорожня розмітка та дорожні знаки 5.16,5.17.1, 5.17.2, позивач, з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортного засобу і безпечних інтервалів з іншими транспортними засобами, здійснив випередження автомобіля «Москвич», тому вважає, що Правила дорожнього руху України не порушив.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити.

Представник відповідача - від УДАІ УМВС України у Вінницькій області Глодний С.О. в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заперечення, в яких позов не визнає, заперечує проти його задоволення, а обставини, викладені в ньому вважає безпідставними, надуманими, необгрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи; невизнання вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення є логічним, враховуючи суму штрафу. Позивачем в підтвердження заявлених позовних вимог ні в позовній заяві, ні в додатках до неї не додано жодного доказу протиправності прийнятого рішення суб'єкта владних повноважень, а саме: оскаржуваної постанови від 02.01.2015 року серії ПСІ № 488569, як доказ вчиненого позивачем правопорушення додаток відео диск. Відповідно до п. 1.5 ПДР, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. При вирішенні даного спору, відповідач просить суд врахувати статті 3-5 ЗУ «Про міліцію», відповідно до яких «діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості». В даному випадку, інспектор Державтоінспекції керувався Законом України «Про міліцію» (ст. ст. 3-5, 10 п. 5), відповідно до якої міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана: припиняти адміністративні правопорушення та здійснювати провадження у справах по них; Законом України «Про дорожній рух»; «Правилами дорожнього руху України», положенням про управління Державтоінспекції УМВС України у Вінницькій області п. 10.5, 10.6, 10.7, 10.9, 10.11, 10.10, 10.13, 10.14; Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, керуючись ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, взявши до уваги заперечення відповідача, оглянувши відеозапис з відеореєстратора, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу від 02.01.2015 року, складеного інспектором ОДР ВДАІ з обслуговування Хмільницького району Хмільницького РВ УМВС України у Вінницькій області капітаном міліції Дідухом Ю.О., 02.01.2015 року о 17 год. 10 хв. по вул. Сиротюка в м. Хмільник, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ЗАЗ ДЕО» /д.н. НОМЕР_1/ порушив правила обгону, а саме: здійснив обгін ближче, ніж 50 метрів до нерегульованого пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 14.6 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 56 - 57).

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому ст. 251 КУпАП дано визначення поняття доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1.1 загальних положень ПДР України, випередження - це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі; обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Пунктом 14.6 ПДР України визначено, що обгін заборонено ближче, ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 метрів - поза населеним пунктом.

Згідно п.11.1. Правил Дорожнього руху України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16,5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Як вбачається з фотознімків, долучених до заперечення проти позову представника відповідача та огляду відеозапису з відеореєстратора, наданого також представником відповідача, на проїзній частині в м. Хмільник по вул. Сиротюка відсутня дорожня розмітка та дорожні знаки 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а наявний лише дорожній знак 5.35.1 «пішохідний перехід». Тому, з урахуванням ширини проїзної частини відповідно напрямку руху, габаритів транспортного засобу позивача і безпечних інтервалів з іншим транспортним засобом - автомобілем «Москвич 412», ОСОБА_1 фактично здійснив випередження вищезазначеного автомобіля «Москвич 412». Тобто, правила дорожнього руху, передбачені п. 14.6 ПДР України - не порушив.

Зважаючи на те, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності органом при розгляді справи не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не з'ясовано обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, надані відповідачем заперечення не спростовують обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача /згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача/, з огляду на обставини цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.87 КАС України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як встановлено по справі, позивачем було понесено судові витрати, зокрема, у зв'язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 49).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

Частиною 2 ст. 171-2 КАС України визначено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 1-6/2015 визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), положення ч.2 ст. 171-2 КАС України. Положення ч.2 ст. 171-2 КАС України визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Керуючись ст. 288 КУпАП, ст.ст. 94, 158-163 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року у справі №1-6/2015, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову серії ПС1№ 488569 від 02.01.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 гривень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73 грн. 08. коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: