Справа № 826/1154/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1154/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. (судді Арсірій Р.О., Кузьменко В.А.) Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участю сторін: представника позивача Карасьової О.В., представника відповідача Мазур І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року в адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Антимонопольного комітету України про визнання нечинним розпорядження, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (надалі - Державне підприємство «АМПУ») звернулося до суду з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання нечинним розпорядження № 06/315-р від 30.12.2014, визнання дій щодо його прийняття протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо закриття провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне розпорядження відповідача прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та порушує права позивача, чим завдає матеріальних збитків.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2015 р. у задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 18.09.2014 до Антимонопольного комітету України надійшло звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» стосовно видання Южненською філією Державного підприємства «АМПУ» наказів від 27.06.2014 № 438 та № 439, якими встановлюються знижки до портових зборів в морському порту Южний окремим морським вантажним суднам, які прямують для розвантаження до причалів.

09.10.2014р. до Державного підприємства «АМПУ» надійшов лист Антимонопольного комітету України від 06.10.2014 №136-2.3/06-9019 про надання інформації з метою контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, в якому зазначено про надання інформації щодо видання Южненською філією наказів від 27.06.2014 № 438 та № 439 та запропоновано надати вказану інформацію та необхідні документи протягом 10 календарних днів з моменту отримання листа.

Позивач надав відповідь листом від 17.10.2014р. № 4144, яку направив поштою повідомленням про вручення поштового відправлення № 800, яке фактично було передано до пошти 06.11.2014 р. Вказане підтверджено листом Одеською дирекцією УДППЗ «Укрпошта» від 02.12.2014 № 07-81-3326, відповідно до якого поштове відправлення № 800 було прийнято до поштового зв'язку 06.11.2014р.

Відповідач отримав зазначену кореспонденцію 10.11.2014, вх. 8-136/9118 від 10.11.2014.

30.12.2014р. розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 06/315-р почато розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції відносно Державного підприємства «АМПУ» у зв'язку з невиконанням останнім вимог Антимонопольного комітету України, а саме неподання інформації Антимонопольному комітету України у встановлений ним строк, що є порушенням пункту 13 частини 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що призвело до перешкоджання здійсненню Антимонопольним комітетом України покладених на нього завдань.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Антимонопольний комітет України» (надалі Закону № 3659) визначає, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Частиною першою статті 5 Закону № 3659 встановлено, що Комітет здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону № 3659 у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом. Відповідно до частини другої цієї ж статті, у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією Антимонопольний комітет України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до п. 1 частини третьої статті 7 Закону № 3659 у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Статтею 16 Закону № 3659 визначена компетенція державного уповноваженого Антимонопольного комітету України. Пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет" передбачено, що Державний уповноважений Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи, проводити, організовувати розслідування або дослідження за цими заявами і справами, закривати провадження у цих справах незалежно від їх підвідомчості іншим органам Антимонопольного комітету України, вносити, передавати їх в установленому Антимонопольним комітетом України порядку на розгляд цих органів для прийняття рішення; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом. Всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з пунктами 21, 23 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженихрозпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року № 5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299), проводиться посадовими особами Антимонопольного комітету України після початку розгляду відповідної справи. Якщо за результатами розгляду справи не буде доведено вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то згідно зі статтею 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зазначений розгляд справи підлягає закриттю без прийняття рішення по суті.

Статтею 21 Закону № 3659 встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов'язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 22 Закону № 3659 передбачено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Отже, виходячи зі змісту вказаних статей розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб'єктами господарювання та інших документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Закон України "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Також, у частині першій статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

З урахуванням зазначено, вирішення питань про прийняття розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або про відмову заявнику у розгляді справи належить до виняткової компетенції органів Антимонопольного комітету України та є способом реалізації покладених на них законодавством владних управлінських функцій у сфері забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності (стаття 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідь на вимогу відповідача, після закінчення 10-ти денного терміну, після 20.10.2014. Апелянтом вказане не спростовано.

Враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним розпорядження, дії щодо його прийняття. Крім того, розпорядження про початок розгляду справи не може порушувати права або законні інтереси позивача, оскільки при несвоєчасному наданні позивачем відповіді на запит відповідача, Антимонопольний комітет України повинен був вжити заходи реагування, виконуючи свої повноваження встановлені законом.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Інші доводи апелянта також не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 28.05.2015 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року в адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Антимонопольного комітету України про визнання нечинним розпорядження, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.