Справа № 2-а-2840/11
Суддя: Левик Я. А.
Дата ухвалення: 2012-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2840/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2012 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Левика Я. А.

розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Золочівського районного суду Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області про зобовязання провести нарахування і виплату пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області провести йому нарахування і виплату, як особі віднесеній до категорії І, інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст.. ст..50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза період з 16 травня 2011 року по 16 листопада 2011 року включно та вподальшому нараховувати та виплачувати йому додаткову та щомісячну пенсію виходячи з нових розмірів прожиткового мінімуму з урахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом другої групи від захворювання, яке повязане з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Згідно з ст.54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії" інвалідам 2-ї групи призначена пенсія не може бути нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком. Проте призначена йому пенсія, а також додаткова пенсія не відповідають визначеним цим законом розмірам. З цього приводу він звертався із заявою до начальника управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області, щодо проведення перерахунку пенсії, проте, отримав письмову відмову в якій зазначається про те, що пенсія йому призначена відповідно до чинного законодавства. Йому як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЄС відповідач повинен був зробити перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому чітко зазначено, що він маю право на державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію згідно зі ст.. 49 вищезазначеного Закону. Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 № 107 І було внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивідповідно до яких згідно зі ст.. 50 особам, віднесеним до категорії 1 , які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А відповідно до ст.. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидля учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчудження по 1 групі інвалідності встановлюється державна пенсія розміром 160% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили, працездатність. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 дані зміни визнані неконституційними. Тому при визначенні розміру його пенсії застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Зі змісту вищевказаних статей випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначається згідно ст.. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. На підставі вищенаведеного, слід зобовязати відповідача управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області провести йому нарахування і виплату відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиа також нараховувати та виплачувати йому додаткову та щомісячну пенсії виходячи з нових розмірів прожиткових мінімумів в подальшому.

Відповідач управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області позовних вимог не визнав, і у письмовому запереченні на позовну заяву та у доповненнях до них зазначив, що позивач потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід ІІ групи від захворювання, яке повязане із аварією на ЧАЕС, отримує пенсію з 13.04 2006 року відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

відповідно до ст. 49 Закону 796 - ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розміри пенсій зазначеним особам визначені ст. ст. 50,54 Закону 796 - ХІІ . При цьому ст. 54 зазначеного закону встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, особам, віднесеним до категорії1, призначається відповідно до ст. 50 Закону 796 - ХІІ закорема, для інвалідів ІІ групи - 20 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездаьність.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону 796 - ХІІ розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами.

Крім того, згідно із до п. 2 постанови КМ України № 1 від 03.01.2002 року Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, яка прийнята КМ України в межах своєї компетенції і підлягає обов'язковому виконанню, розрахунок пенсій, призначених згідно із ч.4 ст. 54, та додаткової пенсії, що передбачені Законом № 796-ХІІ, провадиться, виходячи з розміру 19,91 грн.

Стверджує, що пенсію позивачу правомірно було обчислено відповідно до положень ст. 54 Закону № 796-ХІІ із змінами, внесеними Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Незважаючи на те, що ці зміни Конституційним Судом України 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), Верховною Радою України не було прийнято рішення про відновлення дії вищевказаного Закону у редакції, чинній до внесення таких змін. Вказує на те, що при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 необхідно також керуватися постановами КМ України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року. Постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадянвід 16.07.2008 року № 654 встановлено починаючи з 1 липня 2008 року мінімальний розмір пенсій, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1990 роках, інвалідів ІІ групи щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 1090 грн. Пенсія позивачу була нарахована відповідно до діючого законодавства. Вважає вимоги позивача про перерахунок та виплату не донарахованої пенсії безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1М відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1, є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 549949 від 25.02 2002 р., та довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 289281.

Відповідно до ст. 49 Закону N 796 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Суд визнає безпідставним покликання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналізуючи зазначену норму, можна прийти до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні такого перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом є протиправною.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 28 Розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими було змінено редакцію ст.ст. 50, 54 вищевказаного Закону та обмежено право на отримання спірної пенсії, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Вищевказана норма Закону України Про Державний бюджет України на 2008 ріквтратила чинність з 22.05.2008 року, що має наслідок чинності попередньої редакції ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06 2011 р., який набарав чинності 19.06 2011 р., встановлено, що у 2011 році положення статтей 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07 2011 р. № 745 " Про встановлення деяких розхмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала законної сили 23.07 2011 р., в становлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам ІІ групи, віднесених до 1 категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю виплачується у розмірі 20 відсотківпрожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яку позивач отримує.

За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині про зобов'язання УПФ у Золочівському районі Львівської області провести перерахунок належної йому пенсії виходячи з вимог ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза період з 16.05 2011 року по 22.07 .2011 року включно.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантіїосновні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком, неоподатковуваний мінімум доходів громадян, розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

В Законі Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого вказани Законом є неправомірним і безпідставним.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

В задоволенні вимоги позивача про нарахування та виплату додаткової та щомісячної пенсії виходячи з нових розмірів прожиткових мінімумів в подальшому слід відмовити, оскільки суд не вправі на майбутнє задовольняти вказані позивачем вимоги, так як таке право позивача на отримання вищезазначених пенсій ще не було порушено.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з розрахунку 8 /вісім/ мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 16 травня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з розрахунку 8 /вісім/ мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, право на яку надано ст.ст. 50, 54 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 16 травня 2011 року по 122 липня 2011 року включно з урахуванням проведених нарахувань.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : Я. А. Левик