Справа № 817/674/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"28" травня 2015 р. Справа № 817/674/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю позивача, представника відповідача Ус Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Лук'янової Марії Леонідівни на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2015 р. у справі за позовом начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Лук'янової Марії Леонідівни до Міністерства юстиції України про визнання попередження про звільнення з займаної посади незаконним та його скасування ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Лук'янова Марія Леонідівна звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати протиправним та скасувати попередження її як начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, про звільнення з займаної посади в зв'язку із впровадженням нової структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та скороченням посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області у разі відмови від погодження зайняти запропоновані їй посади начальника відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області або старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Лук"янова М.Л. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. В обґрунтування доводів посилалася на те, що судом не надано оцінки підставам винесення спірного попередження, яке прийнято з порушенням усіх принципів правомірності рішення суб'єкта владних повноважень визначених статтею 2 КАС України.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2015 року Лук"янову М.Л. - начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області у зв"язку із скороченням посади, яку вона обіймала, попереджено про звільнення. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України було запропоновано зайняти посади (а.с.17).

Позивачка вважає, що вказане попередження є безпідставним, надуманим, незаконним та таким, що порушує її охоронювані Конституцією та Законами України людські, трудові та професійні права , а тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову дійшов висновків, що оскаржений позивачем акт не є рішенням, що породжує, змінює або припиняє права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак не підпадає під дію ст. 17 КАС України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, відповідно до частини третьої вказаної вище статті КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, є вірним посилання суду на те, що вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась із позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також наявність повноважень та правомірності дії відповідача в межах, визначених ч.3 статті 2 КАС України.

Встановивши наявність у особи яка звернулась з позовом до суду, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання вказаного права (інтересу) і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

В свою чергу, відповідно до частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права, і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Як встановлено судом першої інстанції, оскаржуване позивачем Попередження винесено відповідачем на підставі статті 49-2 КЗпП України та не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, оскільки не змінюють правового становища позивача, пов'язаного із проходженням публічної служби, отже, не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні п. 1 частини 1 статті 17 КАС України і не тягне за собою зміну правових наслідків для позивача,

Як вірно зазначено судом першої інстанції, саме по собі Попередження, за своєю суттю є службовим документом та носієм доказової інформації, а тому інформація, викладена у ньому, не є актом реалізації відповідачем повноважень у сфері управлінської діяльності у тому розумінні, в якому цей термін вжито в Кодексі адміністративного судочинства України, що виключає можливість перегляду цього акта адміністративним судом.

Відомості відображені у вказаному попередженні можуть і мають бути об'єктом дослідження і предметом доказування у справах про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень (наказу) прийнятого на його основі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції і не досліджував обставини, на підставі яких було винесено попередження про звільнення.

Окрім того, позивачкою не оскаржувалися дії відповідача з приводу підстав винесення зазначеного попередження та з приводу запропонованих посад відповідно до ст.49-2 КЗпП України.

На підставі вищезазначеного, є обгрунтованими висновки суду першої інстанції, що оскаржуване попередження не є рішенням, що породжує, змінює або припиняє права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Лук'янової Марії Леонідівни залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Начальник Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Лук'янова Марія Леонідівна вул.Мельника,14 кв.175,м.Рівне,33000

3- відповідачу Міністерство юстиції України вул.Городецького,13,м.Київ,01001

- ,