Справа № 817/1098/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/40433/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Яроша Д. В.,

за участю: представника позивача - грибок Л. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Агроресурс" до Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Агроресурс" звернулося з позовом до Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 04 лютого 2014 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що імпорт товарів в Україну здійснювався позивачем за митними деклараціями: № 204050001/2012/012682 від 12 жовтня 2012 року, № 204050001/2012/014332 від 06 листопада 2012 року, № 204050001/2012/014336 від 12 листопада 2012 року, № 204050001/2013/001613 від 11 лютого 2013 року, № 204050001/2013/001777 від 13 лютого 2013 року, № 204050001/2013/003379 від 19 березня 2013 року, № 204050001/2013/003499 від 20 березня 2013 року, № 204050001/2013/003501 від 20 березня 2013 року, № 204050001/2013/004805 від 15 квітня 2013 року, № 204050001/2013/004836 від 15 квітня 2013 року, № 204050001/2013/004826 від 15 квітня 2013 року, № 204050001/2013/006887 від 27 травня 2013 року, № 204050001/2013/007737 від 10 червня 2013 року, № 204050001/2013/008569 від 25 червня 2013 року, № 204050001/2013/009418 від 11 липня 2013 року, № 204050001/2013/009432 від 11 липня 2013 року, № 204050001/2013/011342 від 12 серпня 2013 року, № 204050001/2013/011341 від 12 серпня 2013 року, № 204050001/2013/011676 від 16 серпня 2013 року, № 204050001/2013/011687 від 16 серпня 2013 року, № 204050001/2013/012836 від 04 вересня 2013 року, № 204050001/2013/013543 від 13 вересня 2013 року, № 204050001/2013/014558 від 30 вересня 2013 року, № 204050001/2013/014566 від 30 вересня 2013 року на умовах FCA Інкотермс 2000 (франко-перевізник … назва місця).

01 лютого 2012 року між ПАТ "Агроресурс" та СПД ОСОБА_4 укладено договір № 45-Е про надання транспортно-експедиційних послуг для перевезення вантажів автомобільним транспортом. В силу вимог пункту 2.2. даного договору СПД ОСОБА_4, як експедитор, має право укладати договори з третіми особами для виконання зобов'язань перед клієнтом.

Для оплати транспортно-експедиційних послуг СПД ОСОБА_4 виставляв ПАТ "Агроресурс" рахунки, які слугували підставою для здійснення позивачем оплати. В документообігу позивача факт отримання від СПД ОСОБА_4 транспортно-експедиційних послуг підтверджено актами виконаних робіт. Вказані акти місять посилання на маршрут перевезення, державний номер транспортного засобу, залученого до перевезення, а також розшифровку загальної ціни транспортно-експедиційних послуг в розрізі вартості перевезення по маршруту до кордону України і від кордону України до м. Рівне, а також в розрізі вартості комісійних виплат. Форма і зміст вказаних актів повністю відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16 липня 1999 року в частині вимог, що ставляться до первинного бухгалтерського документа. Вказані акти слугували належною підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій з перевезення імпортних товарів.

Платіжними дорученнями підтверджено той факт, що ПАТ "Агроресурс" повністю оплатило СПД ОСОБА_4 відповідні транспортно-експедиційні послуги.

З 09 грудня 2013 року по 10 січня 2014 року посадовими особами ГУ Міндоходів у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ПАТ "Агроресурс" вимог законодавства України з питань митної справи, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за період з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року, в результаті якої складено акт № 0001/4/204000000/ від 23 січня 2014 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ Міндоходів у Рівненській області 04 квітня 2014 року винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким ПАТ "Агроресурс" визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності" в сумі 1 002 грн 28 коп., в тому числі 801 грн 82 коп. - за основним платежем та 200 грн 46 коп. - за штрафними санкціями;

- № , яким ПАТ "Агроресурс" визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності" в сумі 18 323 грн 09 коп., в тому числі 12 215 грн 39 коп. - за основним платежем та 6 107 грн 70 коп. - за штрафними санкціями.

В основу вказаних податкових повідомлень-рішень покладено висновки акту перевірки про те, що позивачем в порушення статті 49, частини першої статті 51, статей 52, 53, пункту 21 статті 58, частини першої статті 257, статті 289 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України не в повній мірі нараховано та сплачено митні платежі, які справляються при ввезені товарів на митну територію України, внаслідок заявлення відомостей щодо складових митної вартості імпортованих товарів, які не підтверджені документально.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач заявив цей позов.

Задовольняючи позов, суди дійшли висновку, що заявлені ПАТ "Агроресурс" до митного оформлення відомості щодо витрат на транспортування оцінюваних товарів відповідають таким відомостям, які відображені в первинних бухгалтерських документах позивача, а відтак підстав для нарахування позивачу зобов'язань з ввізного мита і податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України, на таку відкореговану вартість у ГУ Міндоходів у Рівненській області не було.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 Митного Кодексу України).

Згідно із статтею 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до пункту 6 цієї частини такими документами є також транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В пункті 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України зазначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Частиною 11 статті 58 передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені в цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Судами встановлено, що витрати на транспортування товарів, розміщених в митний режим імпорту по вищеназваним митним деклараціям до місця ввезення на митну територію України, зафіксоване актами виконаних робіт, підписаними між СПД ОСОБА_4 та ПАТ "Агроресурс"; в актах чітко розподілена вартість транспортних послуг на ті, які надавалися за межами митної території України, і на ті, що надавалися в межах митної території України; окремо визначена і сума комісійної винагороди, яка включена у вартість транспортних послуг за межами та в межах митної території України, що свідчить про правомірність включення позивачем до митної вартості імпортованих товарів вартості транспортування саме в цьому розмірі.

З огляду на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: