Справа № 826/1654/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1654/15 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства молоді та спорту України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства молоді та спорту України про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Міністерства молоді та спорту України в наданні копії протоколу №4 рішення комісії з питань присвоєння спортивних звань від 08.08.2014 року та зобов'язати Міністерство молоді та спорту України надати повну інформацію на запит від 14.01.2015 року, а саме, копію протоколу №4 рішення комісії з питань присвоєння спортивних звань від 08.09.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

На розгляд справи в апеляційному порядку сторони, належним чином повідомлені, не з'явилися. Колегія суддів, враховуючи, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для з'ясування всіх обставин, вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності сторін.

В зв'язку з неявкою сторін, на підставі ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду зміні, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Міністерства молоді та спорту України з запитом на отримання публічної інформації. У запиті позивач просив надати протокол №4 рішення комісії з питань присвоєння спортивних звань від 08.09.2014 року.

Листом від 20.01.2015 року №С-21/15/10 Міністерство молоді та спорту України повідомило запитувача про неможливість надання копії протоколу, оскільки він містить інформацію про фізичних осіб, чим може бути порушено їх права та інтереси.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в наданні запитуваної публічної інформації з підстав наявності конфіденційної інформації є необґрунтованою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частина перша статті 22 вказаного Закону передбачає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у інформаційному запиті просив надати протокол №4 рішення комісії з питань присвоєння спортивних звань від 08.09.2014 року.

Відповідач відмовив позивачу в наданні протоколу від 08.09.2014 №4 комісії з питань присвоєння спортивних звань з підстав визначених статтю 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме, протокол не стосується особи позивача, не зачіпає його права та охоронювані законом інтереси, а також - статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» , оскільки протокол містить інформацію про фізичних осіб, поширення якої може порушити їх права та інтереси, поширення персональних даних допускається лише за згодою суб'єкта персональних даних.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» від 24.12.1993 №3808-XII (з наступними змінами та доповненнями) єдина спортивна класифікація України визначає порядок, умови та вимоги, необхідні для присвоєння спортсменам і тренерам спортивних звань та спортивних розрядів з видів спорту, визнаних в Україні. Єдина спортивна класифікація України затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері фізичної культури та спорту, відповідно до затвердженого ним Положення про Єдину спортивну класифікацію України з урахуванням пропозицій всеукраїнських спортивних федерацій.

Пунктом 1 «Положення про Міністерство молоді та спорту України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №220 встановлено, що Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у молодіжній сфері, сфері фізичної культури і спорту.

На реалізацію положень статті 42 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» наказом Міністерства молоді та спорту України від 11.10.2013 №582 затверджено «Положення про Єдину спортивну класифікацію України», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 04.11.2013 за №1861/24393.

Розділом IV Положенням встановлено, зокрема: що спортивні звання присвоюються наказом Міністерства молоді та спорту України (пункт 1); для врегулювання спірних питань, пов'язаних з присвоєнням спортивних звань, наказом Міністерством молоді та спорту України утворюється постійно діюча комісія з питань присвоєння спортивних звань, яку очолює заступник Міністра з відповідного напряму діяльності.

Відповідно до пункту 10 розділу IV «Положення про Міністерство молоді та спорту України» основними завданнями комісії з питань присвоєння спортивних звань є: розгляд матеріалів щодо присвоєння спортивного звання у разі їх повторного надходження в установленому порядку; розгляд матеріалів щодо присвоєння спортивного звання у разі відсутності висновку або негативного висновку всеукраїнської спортивної федерації з відповідного виду спорту (спортивної федерації інвалідів); розгляд матеріалів щодо присвоєння спортивного звання «Заслужений тренер України» першому тренеру (тренеру-викладачу) спортсмена; розгляд питання щодо позбавлення спортивного звання; розгляд матеріалів для присвоєння спортивних звань іноземцям та особам без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах; забезпечення дотримання посадовими особами Мінмолодьспорту України установлених цим Положенням строків опрацювання відповідних матеріалів.

Згідно із ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» до персональних даних віднесені відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина друга). Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (частина третя).

Згідно ст.20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 21 зазначеного Закону передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація (частина перша). Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом (частина друга).

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 30.10.97 р. N 5-зп у справі щодо офіційного тлумачення статей 3, 23, 31, 47, 48 Закону України «Про інформацію» та статті 12 Закону України «Про прокуратуру» частину четверту статті 23 Закону України «Про інформацію» треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані);

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 р. N 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, запитуваний документ може містити як інформацію з обмеженим доступом так і інформацію з доступом загального характеру.

Разом з тим, відповідно до частини 7 статті 6 вказаного Закону України «Про інформацію» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Тобто, якщо запит на отримання публічної інформації містить вимогу надати документ, що містить інформацію з обмеженим доступом (в тому числі, конфіденційну інформацію), відповідач як суб'єкт владних повноважень зобов'язаний згідно ч.7 ст. 6 Закону надати інформацію, доступ до якої не обмежений, якщо в цілому документ, що містить запитувану інформацію, наданий бути не може.

Враховуючи, що надання органом державної влади публічної інформації, яка є конфіденційною пов'язано з втручанням в особисте життя особи, щодо якої така інформація розповсюджується, тому при вирішенні питання про надання інформації він повинен враховувати зазначені нижче обставини.

Разом з тим, відповідачем ця вимога закону не була виконана, оскільки відповідач повністю відмовив у задоволенні запиту про надання публічної інформації, мотивуючи тим, що у протоколі міститься інформація про фізичних осіб, поширення якої може порушити їх права та інтереси.

Таким чином, колегія суддів вважає, що отримавши запит від позивача, відповідач у відповідності до вимог Закону повинен надати заявнику інформацію, доступ до якої необмежений та відмовити в наданні даних, що мають статус обмеженого доступу.

На разі, із інформаційного запиту не вбачається яка саме інформація викликала інтерес позивача, оскільки він просить надати не інформацію, а документ, що обособлює в собі різні види інформації.

Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув та помилково зобов'язав відповідача надати саме копію протоколу №4 рішення комісії з питань присвоєння спортивних звань від 08.09.2014 року обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, для захисту прав позивача, слід зобов'язати Міністерство молоді та спорту України повторно розглянути запит на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, змінити постанову суду. За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.160, 195, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства молоді та спорту України задовольнити частково.

Змінити абзац третій резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року, виклавши його в такій редакції:

Зобов'язати Міністерство молоді та спорту України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_3 від 14.01.2015 року відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» .

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 25.05.2015 р.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.