Справа № 826/10101/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну cкаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 червня 2014 року № 100260002/2014/00052,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 червня 2014 року № 100260002/2014/00052 та зобов'язати Київську міжрегіональну митницю Міндоходів продовжити строком на три роки термін зворотнього вивезення моторної яхти.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 23 червня 2014 року № 100260002/2014/00052.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів зважає на положення ч. 1 ст. 195 КАС України, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції позивачем не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не знаходить підстав для апеляційного перегляду зазначеного судового рішення в частині, яка не оскаржується апелянтом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, листом від 30 квітня 2014 року (вх. № 14526/8 від 06 травня 2014 року) ОСОБА_2 звернувся до начальника Київської міжрегіональної митниці Міндоходів щодо продовження строку митного режиму «Тимчасове ввезення» на один місяць у зв'язку з неможливістю приведення у належний технічний стан судна «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код IMO: НОМЕР_1, номер ІМО: НОМЕР_2).

11 травня 2014 року було частково проведено митний огляд, здійснено індифікаційний та візуальний огляд яхти, яка знаходиться на території ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_1. За маркуванням на борту яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1» Meridian 441 було встановлено, що плавучий засіб знаходиться на причалі в робочому стані.

Тією ж датою, позивачем на адресу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів було подано зобов'язання капітана судна про реімпорт (реекспорт) судна закордонного плавання, відповідно до якого судно закордонного плавання motor yacht «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код IMO: НОМЕР_1, номер ІМО: НОМЕР_2), прапор Sierra Leone, судновласник ОСОБА_3) підлягало вивезенню за межі митної території України у строк до 12 травня 2014 року. Оформленому зобов'язанню було присвоєно реєстраційний номер № 504050000/13/343.

Проте Київською міжрегіональною митницею Міндоходів було відмовлено у пропуску через митний кордон України моторної яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1» як речового доказу на підставі статтей 1, 98, 100 Кримінального процесуального кодексу України, по причині наявності листів Управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України від 25 квітня 2014 року № 9688/7/99-99-09-01-17, від 15 травня 2014 року № 11197/7/99-99-09-01-17 та від 19 червня 2014 року № 14366/7/99-99-09-01-17.

В подальшому, відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 червня 2014 року № 100260002/2014/00052.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст.ст. 103, 104 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення.

Згідно з частиною 1 статті 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення (п. 59 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

Відповідно до пункту «а» статті 1 Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 24.03.2004 № 1661-IV «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», «тимчасове ввезення» означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби), мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Відповідно до п. «а» статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

При цьому, пунктом «а» статті 7 Додатка С до Конвенції визначено, що незважаючи на положення статті 5 цього Додатку транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення.

Згідно із вимогами частини 1 статті 9 Додатка С Конвенції про тимчасове ввезення, подальше вивезення транспортних засобів комерційного використання відбувається відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що норми Митного кодексу України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні транспортних засобів можуть застосовуватись виключно для транспортних засобів комерційного призначення (використання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на строк митного режиму «Тимчасове ввезення» було ввезено транспортний засіб комерційного призначення - судно «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код IMO: НОМЕР_1, номер ІМО: НОМЕР_2). Листом від 30 квітня 2014 року (вх. № 14526/8 від 06 травня 2014 року) позивач просив відповідача продовжити строк митного режиму «Тимчасове ввезення» на один місяць у зв'язку з неможливістю приведення судна «ІНФОРМАЦІЯ_1» у належний технічний стан.

Порядок завершення митного режиму тимчасового ввезення міститься у статті 112 Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 111 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Якщо заборони або обмеження щодо імпорту, що діяли на момент тимчасового ввезення товарів, скасовано протягом їх перебування у митному режимі тимчасового ввезення, дозволяється завершення митного режиму тимчасового ввезення шляхом випуску товарів для вільного обігу на митній території України (частина друга статті 111 МК України).

Митний режим тимчасового ввезення, згідно із частиною третьою статті 111 МК України, припиняється органом доходів і зборів у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі припинення митного режиму тимчасового ввезення згідно з частиною третьою цієї статті реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення не вимагається, а гарантії, надані відповідно до статті 110 цього Кодексу, підлягають поверненню (вивільненню).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 червня 2014 року № 100260002/2014/00052 стала наявність листів Управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України від 25 квітня 2014 року № 9688/7/99-99-09-01-17, від 15 травня 2014 року № 11197/7/99-99-09-01-17 та від 19 червня 2014 року № 14366/7/99-99-09-01-17, за якими відповідач зобов'язувався повідомляти в разі з'явлення в зоні діяльності відповідної митниці моторної яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код IMO: НОМЕР_1, номер ІМО: НОМЕР_2), а митний контроль та митне оформлення входу на митну територію України або оформлення виходу зазначеного судна, продовження терміну тимчасового ввезення та зміни митного режиму проводити за участі слідчого відповідного слідчого підрозділу податкової міліції.

Відповідно до частини другої статті 108 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Якщо товари або транспортні засоби, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно реекспортовані внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, то, як передбачено частиною четвертою статті 108 МК України, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення).

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, на момент звернення позивача з листом щодо продовження строку митного режиму «Тимчасове ввезення» на один місяць у відповідача були відсутні докази затримання транспортного засобу комерційного призначення - моторної яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код IMO: НОМЕР_1, номер ІМО: НОМЕР_2), або ж вилучення її у справі про порушення митних правил.

Відповідно до статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Таким чином, оформляючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 червня 2014 року № 100260002/2014/00052 відповідач послався лише на наявність листів Управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України від 25 квітня 2014 року № 9688/7/99-99-09-01-17, від 15 травня 2014 року № 11197/7/99-99-09-01-17 та від 19 червня 2014 року № 14366/7/99-99-09-01-17, за якими він зобов'язувався повідомляти в разі з'явлення в зоні діяльності відповідної митниці моторної яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код IMO: НОМЕР_1, номер ІМО: НОМЕР_2), а митний контроль та митне оформлення входу на митну територію України або оформлення виходу зазначеного судна, продовження терміну тимчасового ввезення та зміни митного режиму проводити за участі слідчого відповідного слідчого підрозділу податкової міліції, проте дана обставина, на думку колегії суддів, не являється підставою для відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки не узгоджується з нормами Митного кодексу України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що листи Управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України від 25 квітня 2014 року № 9688/7/99-99-09-01-17, від 15 травня 2014 року № 11197/7/99-99-09-01-17 та від 19 червня 2014 року № 14366/7/99-99-09-01-17 за своїм змістом не містять доказів накладення на судно закордонного плавання «ІНФОРМАЦІЯ_1» арешту або вилучення останнього у справі про порушення митних правил.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.