Справа № 826/1308/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1308/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівКлючковича В.Ю.,
Собківа Я.М.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» пред'явило позов про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 31.10.2014 №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДМ УКРАЇНА» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за експортним контрактом від 04.12.2013 №11450 з Компанією «ADM International Sarl», Швейцарія, згідно з листом уповноваженого банку ПАТ «Сітібанк» від 04.07.2014 №140225/1401-5.

За результатами перевірки складено акт від 16.10.2014 №1184/28-10-40-80/33546533 (далі по тексту - Акт перевірки).

Під час проведення контрольного заходу працівниками податкового органу встановлено порушення позивачем термінів розрахунків згідно з статтею 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) та Постанови Національного банку України від 16.11.2012 №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за № 1921/22233, за експортною угодою від 04.12.2013 № 11450 з Компанією «ADM International Sarl» (Швейцарія), а саме: валютна виручка за поставлену продукцію на суму 3 348 000,00 дол. США надійшла з прострочкою на 2 дні (з 19.06.2014 по 20.06.2014). Граничний термін надходження валютної виручки - 18.06.2014.

Виявлення під час перевірки порушень стало підставою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 31.10.2014 № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 238 040,33 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною 3 названої статті також закріплено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закон, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Водночас, пунктом 3 Постанови НБУ від 16.11.2012 № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за № 1921/22233, установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

При цьому, статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Відповідно до Митного кодексу України поняття «перетин товаром митного кордону України» та «пропуск через митний кордон України» не є тотожними, але такими, які є взаємопов'язаними і обов'язковими для врахування при вирішенні питання визначення дати імпорту. При цьому пропуск через митний кордон у відповідності із п. 49 ч. 1 ст. 4 Кодексу є дозвіл митного органу відповідній особі на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Статтею 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Абзацом тридцять восьмим статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Оформлена ВМД не є єдиним документом, яким підтверджується факт і дата фактичного переміщення товару через митний кордон України, оскільки перебування товару під митним контролем не можливе без його фактичного ввозу на територію України і при цьому первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на вантаж товаросупровідного документа, з відтиском штампу «під митним контролем» з відповідною датою, що підтверджує факт перетину митного кордону України.

Таким чином, з аналізу наведених положень моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» слід вважати момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Аналогічна позиція міститься в Постанові Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2014 року 3 справі № К/9991/5519/11.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ТОВ «АДМ Україна» укладено експортний контракт з Компанією «ADM International Sarl» (Швейцарія) від 04.12.2013 №11450, предметом якого є олія соняшникова нерафінована (сира), високоолеїнова, походження - Україна, наливом загальною вартістю 3 375 000,00 дол. США +1-2 %.

Поставка товару здійснюється на умовах ФОБ («франко-борт») Іллічівський морський торговий порт, ТОВ «Іллічівський Олійний Термінал», Україна, Одеська обл., м. Іллічівськ (Інкотермс 2010).

На виконання умов договору від 04.12.2013 № 11450 позивач здійснив поставку олії соняшникової нерафінованої (сирої), високоолеїнової Компанії «ADM International Sarl» (Швейцарія) на підставі митної декларації №001331 від 20.03.2014.

Оплата за поставлений товар надійшла на валютний рахунок ТОВ «АДМ Україна», у сумі 3 348 000,00 дол. США 20.03.2014, що сторонами не заперечується та підтверджується випискою по банківському рахунку.

Водночас судом встановлено, що перетин митного кордону України при переміщенні товару за експортним контрактом від 04.12.2013 №11450 укладеним з Компанією «ADM International Sarl» (Швейцарія) здійснено 27.03.2014, що податковим органом не заперечується.

Зокрема, згідно відтиску штемпеля Державної митної служби України задекларовані в цій ВМД (№001331 від 20.03.2014) товари вивезені за межі митної території України в повному обсязі 27.03.2014.

Таким чином, граничним терміном надходження іноземної валюти в розрахунок за експортною угодою від 04.12.2013 № 11450 з Компанією «ADM International Sarl» (Швейцарія), який згідно з Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Постановою НБУ від 16.11.2012 № 475, визначений у 90 днів з дати перетину митного кордону України, є 25.06.2014.

Отже враховуючи, що оплата за поставлений товар надійшла на валютний рахунок ТОВ «АДМ Україна» 20.03.2014, а граничний строк здійснення розрахунку встановлено 25.06.2014, відповідач дійшов помилкового висновку про те, що валютна виручка за поставлену продукцію на суму 3 348 000,00 дол. США надійшла з прострочкою на 2 дні, а відтак спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.