Справа № 2а-8716/12/1370
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м.Київ К/800/50519/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області до Селянсько-фермерського господарства «Лагуна» про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області звернулося з позовом до Селянсько-фермерського господарства «Лагуна», в якому просило стягнути заборгованість по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 2009-2010 роки в сумі 23904,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про несплату відповідачем вказаної заборгованості по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 2009-2010 роки в сумі 23904,30 грн. на підставі вимоги про сплату боргу від 04 вересня 2012 року №Ю-1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням визнання протиправною та скасування у судовому порядку вимоги позивача від 04 вересня 2012 року №Ю-1, винесеної на підставі рішень про застосування фінансових санкцій від 26 липня 2012 року №№ 115 та 116.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Селянсько-фермерське господарство «Лагуна» у поданих запереченнях просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 26 липня 2012 року на підставі направлення від 26 липня 2012 року №201 та відповідно до ст.13, абз.6 п.7 розд.8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Управлінням Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області проведена планова перевірка СФГ «Лагуна» з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів та надання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період з 01 червня 2005 року до 31 грудня 2010 року. За результатами перевірки 26 липня 2012 року складено акт №199.

Вказаною перевіркою встановлено, що СФГ «Лагуна»:

- не відображено заробітну плату неоформленого найманого працівника ОСОБА_2, що призвело до приховування фонду оплати праці на загальну суму 13200 грн. за 2009-2010 рр., в результаті чого донараховано страхових внесків на суму 4208,16 грн.;

- не відображено заробітну плату неоформленого найманого працівника ОСОБА_2, що призвело до приховування фонду оплати праці на загальну суму 6600 грн. за 2011 рік, в результаті чого донараховано страхових внесків на суму 2692,20 грн.

- не відображено заробітну плату неоформленого найманого працівника ОСОБА_2, що призвело до приховування фонду оплати праці на загальну суму 1100 грн. за січень-лютий 2012 рік, в результаті чого донараховано страхових внесків на суму 4208,16 грн.

На підставі акту перевірки від 26 липня 2012 року №199 позивачем 02 серпня 2012 року прийняті рішення:

- №115 про застосування фінансових санкцій за приховування заниження страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, яким до відповідача застосовано штрафну санкцію у розмірі 13200 грн.;

- №116 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до відповідача застосовано фінансову санкцію у розмірі 6496,38 грн.

04 вересня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області відносно СФГ «Лагуна» винесено вимогу про сплату боргу № Ю-1, якою, відповідно до ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на підставі картки особового рахунку платника та рішень від 02 серпня 2012 року №№115, 116, Управління вимагало сплатити недоїмку зі страхових внесків у розмірі 4207,92 грн. та фінансові санкції (штраф) у розмірі 19696,38 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року у справі №2а-8622/12/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2010 року, за позовом Селянсько-фермерського господарства «Лагуна» до Управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської області, третя особа на стороні відповідача Мостиське відділення Городоцької МДПІ у Львівській області, визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської області від 04 вересня 2012 року № Ю-1, яка винесена на підставі рішень від 02 серпня 2012 року №115 та №116.

За правилами ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що заробітна плата найманого працівника відповідача ОСОБА_2 протягом 2009 року - І півріччя 2012 року не була однаковою та обчислювалась в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, що була встановлена у період з 01 січня 2009 року по грудень 2011 року. Цей факт УПФ України у Мостиському районі не був взятий до уваги при розрахунку боргу СФГ «Лагуна», що спричинило необґрунтоване прийняття рішень про застосування фінансових санкцій від 02 серпня 2012 року №№115, 116 та направлення вимоги про сплату боргу від 04 вересня 2012 року №Ю-1.

Враховуючи, що вимога Управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської області від 04 вересня 2012 року № Ю-1 про сплату боргу, невиконання якої послугувало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з СФГ «Лагуна» заборгованості по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 2009-2010 роки у сумі 23904,30 грн., визнано протиправною та скасовано, колегія суддів вважає правильними рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської області.

Виходячи із визначених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судових рішень, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, у судової колегії відсутні підстави спростування встановлених судами обставин справи, тоді як доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді