Справа № 813/1287/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року № 813/1287/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представник позивача - не прибув,

представник відповідача - Кожан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-прогрес" про стягнення коштів з рахунків у банках,

встановив:

Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-прогрес" (далі - ТОВ "Бізнес-прогрес") про стягнення податкового боргу з банківських рахунків платника податків у сумі 13581,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом в розмірі 13581,84 грн, яка виникла внаслідок несплати у передбачений законом строк узгоджених зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашена, просить стягнути таку в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання від 25.05.2015 року вх. № 823ел про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву від 01.04.2015 року вх. № 10318, в яких зазначає, що стягнення податкового боргу з рахунків (тобто за рахунок коштів) відповідача повинно відбуватися шляхом звернення податкового органу з поданням в порядку ст. 183-3 КАС України. І лише у разі відмови у прийнятті подання податковий орган має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку із позовною заявою.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у запереченні на адміністративний позов та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

ТОВ "Бізнес-прогрес" зареєстроване як юридична особа у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.02.2015 року.

Податковий борг відповідача відповідно до довідки від 03.03.2015 року № 779/10/2300 та облікових карток платника податків становить 13581,84 грн.

Дана заборгованість відповідача перед бюджетом виникла в результаті несплати самостійно задекларованої суми податкових зобов'язань по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20.02.2014 року.

У зв'язку з несплатою відповідачем грошових зобов'язань Дрогобицькою ОДПІ 17.05.2012 року винесено податкову вимогу форми "Ю" № 152 на суму 1547,68 грн, яку вручено платникові податків.

Зазначена податкова вимога ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржена, узгоджена сума податкового зобов'язання до бюджету не сплачена, тобто визнається сумою податкового боргу, а відтак підлягає стягненню з відповідача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 вищезазначеного Кодексу вбачається, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 41.1, 41.2 ст. 41 ПКУ контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (ст.288 Податкового кодексу України).

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Положеннями пп. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Доводи відповідача про те, що порядок розгляду стягнення податкового боргу з рахунків передбачає звернення податкового органу з поданням в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, судом відхиляється, оскільки Податковий кодекс України не встановлює імперативної умови звернення в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, як обов'язкової передумови для подання позову про стягнення податкового боргу для розгляду в загальному порядку позовного провадження.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України в ухвалах від 23.09.2014 року по справі № К/800/19767/14, від 17.02.2015 року по справі № К/800/67824/14, від 10.03.2015 року по справі № К/800/66458/14.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до довідки про банківські рахунки, ТОВ "Бізнес-прогрес" має відкриті рахунки в установах банку.

З врахування вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94 КАС України не застосовується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 7-14, 35, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-прогрес" (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 54А, ) на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 13581 (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят одна) гривня 84 копійки.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 29.05.2015 р.