Справа № 464/12901/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/1528/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, в якому просив зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу період з 22 червня 1975 року по 01 жовтня 1975 року та зробити перерахунок пенсії, а також зобов`язати відповідача перенести день виплати пенсії на початок місяця.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2014 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період з 22 червня 1975 року по 01 жовтня 1975 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 закінчив повний курс Львівського ордена Леніна політехнічного інституту за спеціальністю «Астрономо-геодезія» та здобув кваліфікацію інженера-астрономогеодезиста, що підтверджується дипломом від 21 червня 1975 року № 2456.

Згідно виписки з наказу від 02 липня 1975 року № 830-4-02 позивач був відрахований з інституту у зв`язку із закінченням теоретичного курсу навчання, виконанням та захистом дипломних робіт. На підставі рішення Державної екзаменаційної комісії позивачу було присвоєно кваліфікацію інженера-астрономогеодезиста. Згідно витягу із зазначеного наказу в липні та в серпні 1975 року позивач проходив військове стажування, а з 01 вересня 1975 року по 30 вересня 1975 року йому було надано відпустку за рахунок виробництва.

Період навчання з 01 вересня 1969 року по 21 червня 1975 року відповідачем зарахований до загального стажу на підставі диплому про вищу освіту від 21 червня 1975 року Б-1 № 651287.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством України не передбачено зарахування до стажу роботи періоду проходження військового стажування та періоду відпустки особи після закінчення навчальних закладів, оскільки такі не входять до переліку видів трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що скільки військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна, період проходження військового стажування позивача та наданої відпустки (з 22 червня 1975 року по 01 жовтня 1975 року) підлягає зарахуванню до його загального страхового стажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу на добровільних засадах проходять студенти вищих навчальних закладів III або IV рівня акредитації з денною формою навчання, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 13 Порядку проведення військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року N 48 (далі Порядок) військова підготовка здійснюється у формі навчальних занять, самостійної роботи студентів, практичної підготовки, навчального збору, контрольних заходів.

Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі або вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку студентів (пункт 14 Порядку).

Порядок призову і направлення студентів та інших осіб на навчальний збір, проходження перед початком навчального збору медичного огляду визначається Міноборони разом з Генеральним штабом Збройних Сил (пункт 17 Порядку).

Навчальний збір завершується складенням студентами та іншими особами екзамену (пункт 19 Порядку).

Відповідно до пункту 1.2. Інструкції про організацію підготовки офіцерів запасу з числа студентів вищих навчальних закладів, затвердженої Наказом Міністра оборони України, Міністерства освіти і науки України 11 листопада 2004 року N 531/857 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2004 року за N 1509/10108 (далі Інструкція) до військової підготовки за програмою офіцерів запасу (далі - військова підготовка) залучаються студенти (денної форми навчання) вищих навчальних закладів (далі - студенти) відповідно до статті 11 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 3.1. цієї Інструкції передбачено, що військова підготовка студентів організовується і проводиться згідно з вимогами Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02 червня 1993 року № 161, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173, та цієї Інструкції.

Військова підготовка студентів включається до варіативних частин освітньо-професійних програм ВНЗ як самостійна навчальна дисципліна і складається з теоретичного і практичного курсів навчання, навчальних зборів (стажувань), які проводяться у військових частинах (на кораблях), ВВНЗ, навчальних центрах, на полігонах тощо.

Проведення навчального збору (стажування) студентів є завершальним етапом військової підготовки студентів (пункт 4.2. Інструкції).

Студенти під час збору (стажування) іменуються курсантами. Студентам, які пройшли повний курс військової підготовки за програмою офіцерів запасу, склали військову присягу, склали встановлені екзамени й атестовані до офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу наказом Міністра оборони України присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу (пункт 5.10 Інструкції).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, згідно витягу з наказу № 830-4-02 від 02 липня 1975 року, виданого Національним університетом «Львівська політехніка» 15 травня 2013 року, студента денної форм навчання ОСОБА_1 відраховано з інституту в зв`язку із закінченням теоретичного курсу навчання, виконанням та захистом дипломних проектів, видано диплом, та було призвано на військове стажування на період липень-серпень 1975 року, та надано відпустку за рахунок виробництва з 01 по 30 вересня 1975 року. Згідно записів у трудовій книжці позивача 01 вересня 1969 року ОСОБА_1 зарахований студентом Львівського ордена Леніна політехнічного інституту та 01 жовтня 1975 року закінчив інститут. В матеріалах справах містяться також членський квиток профспілок ОСОБА_1 та карточка оплати членських внесків із відмітками про сплату членських внесків за період 1974-1975 років, посвідчення спеціаліста Збройних Сил СССР Серія ІЛ-74 № 056389 від 22 серпня 1975 року, військовий квиток Серії НОМЕР_1 з відміткою про присвоєння звання лейтенанта.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що спірний період з 22 червня 1975 року по 01 жовтня 1975 року підлягає зарахуванню до загального трудового стажу позивача.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало