Справа № П/811/3593/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2015 рокусправа № П/811/3593/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення № від 28.08.2014 р., № від 28.08.2014р., № від 28.08.2014 р. за якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість та рішення № від 28.08.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу викладених в акті перевірки, оскільки господарські операції з ПП «Глобал-Торг» та ПП «Артсіті» мали реальний характер. Правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій з ПП «Глобал-Торг» та ПП «Артсіті» підтверджується податковими накладними та іншими первинним документами.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.08.2014 року №, №Ю, №. Визнано протиправним та скасовано рішення № від 28.08.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Кіровоградської ОДПІ від 28.08.2014 року №Ф-000401701.

Не погодившись з прийнятим рішенням Кіровоградська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н. НОМЕР_1) по взаємовідносинах з ПП «Артсіті» за період з 21.10.2010 року по 31.12.2013 року та з ПП «Глобал-Торг» за період з 01.10.2010 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт №568/11-23-1701/НОМЕР_1 від 04.08.2014 р., яким встановлено порушення позивачем п.п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України від 02.12.2010 року за яким позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2011 рік в сумі 129193,36 грн. та за 2012 рік в сумі 263071,39 грн. Також порушення пп.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 460 374,00 грн. тому числі за квітень 2011 року на суму 15035,00 грн., за травень 2011 року на суму 15878,00 грн., за червень 2011 року на суму 19195,00 грн., за липень 2011 року на суму 16515,00 грн., за серпень 2011 року на суму 25680,00 грн., за листопад 2011 року на суму 27693,00 грн., за січень 2012 року на суму 24626,00 грн., за лютий 2012 року на суму 16481,00 грн., за березень 2012 року на суму 14533,00 грн., за квітень 2012 року на суму 23333,00 грн., за травень 2012 року на суму 19305,00 грн., за червень 2012 року на суму 24696,00 грн., за липень 2012 року на суму 22738,00 грн., за серпень 2012 року на суму 23877,00 грн., за вересень 2012 року на суму 39362,00 грн., за жовтень 2012 року на суму 35882,00 грн., за листопад 2012 року на суму 22454 грн., за грудень 2012 року на суму 29630,00 грн. Крім того, встановлено порушення п. 2 частини 1 ст. 7 ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано ЄСВ за 2011 рік в сумі 30449,40 грн. та за 2012 рік у сумі 58865,29 грн.

На підставі акта перевірки Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення № від 28.08.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 410 266,00 грн. основного платежу та 205 133,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.44), податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 392 264,75 грн. основного платежу та 196 132,38 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.45), податкове повідомлення-рішення № від 29.09.2014 року, яким позивачу нараховано 510 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.47) та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам податкового законодавства, викладені в акті перевірки обставини не знайшли свого підтвердження та спростовані зібраними у справі матеріалами.

З таким висновком суду колегія суддів апеляційної інстанції погоджується у зв'язку з наступним.

Податковим органом визначено позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку із включенням позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ за господарськими операціями з ПП «Артсіті» та ПП «Глобал-Торг», які на думку податкового органу не носять реального характеру.

Згідно договору поставки №010411 від 01.04.2011 р., укладеного ПП "Арсіті" (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець), Постачальник зобов'язується поставити товар, а Покупець зобов'язуться прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (т.1 а.с.57).

У позивача були господарські відносини з ПП "Артсіті" з квітня 2011 р., проте податковим органом збільшено грошове зобов'язання лише в межах 1095 днів, тобто з липня 2011 р.

На підставі договору поставки ПП "Артсіті" виписані рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні за перевіряємий період.

Розрахунки за отриманий товар здійсні у повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ПП "Артсіті", що підтвреджується квитанціями про оплату, та готівковими грошовими коштами безпосередньо керівнику ПП "Артсіті", що підтверджується квитацніями до прибуткового касового ордера, копії яких наявні в матеріалах справи.

За господарськими операціями з ПП "Артсіті" в межах 1095 днів, тобто з липня 2011 р., позивач сформував податковий кредит в сумі 102359 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції при донарахуванні податку на додану вартість за вказаним періодом, податковий орган допустив технічну помилку. Так, в акті перевірки відповідачем зазначено, що позивач сформував податковий кредит: - за вересень 2011 р. в сумі 24017 грн., водночас, первинні документи свідчать про те, що податковий кредит

в сумі 24017 грн. позивачем сформовано не у вересні, а у жовтні 2011 р.;

- за жовтень 2011 р. в сумі 25680 грн., водночас, первинні документи свідчать про те, що податковий кредит в сумі 25680 грн. позивачем сформовано не у жовтні, а у листопаді 2011 р.;

- за листопад 2011 р. в сумі 27693 грн., водночас, первинні документи свідчать про те, що податковий креди в сумі 27693 грн. позивачем сформовано не у листопаді, а у грудні 2011 р.

Таким чином, враховуючи вищеописане суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду та приходить до висновку, що позивач дійсно за період липень, жовтень, листопад та грудень 2011 р. за господарськими операціями з ПП "Артсіті" сформував податковий кредит на суму 102359 грн.

Факт транспортування товару за господарськими операціями з ПП "Артсіті" підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи (т.2 а.с.25-35).

Разом з тим, між ПП "Глобал-торг" (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки №020112 від 02.01.2012р., згідно якого Постачальник зобов'язується упакувати і передати товар на умовах, передбачених договором, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар (т.1,а.с.126).

За наслідками виконання умов договору ПП "Глобал-торг" виписані рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні за перевіряє мий період.

Розрахунки за отриманий товар здійсні у повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ПП "Глобал-Торг", що підтверджується квитанціями про оплату, та готівковими грошовими коштами безпосередньо керівнику ПП "Глобал-Торг", що підтверджується квитацніями до прибуткового касового ордера, копії яких наявні в матеріалах справи.

За господарськими операціями з ПП "Глобал-Торг" позивач сформував податковий кредит за період з січня по грудень 2012 р. в сумі 307907 грн.

Факт транспортування товару отриманого від ПП "Глобал-Торг" підтверджується товарно-транспортними накладними, копії які залучені до матеріалів справи (т.2 а.с.36-50).

Отримані від ПП "Артсіті" та ПП "Глобал-Торг" товари позивач використав у своїй господарській діяльності, що підтвреджується актами установки запасних частин (т.3 а.с.2-24).

На праві власності позивачу, як фізичній особі, належать транспортні засоби, які використовуються ним у господарській діяльності по наданню послуг перевезення (т.1 а.с.50-56).

У ТТН щодо транспортування товарів зазначена адреса навантаження - м.Кіровоград, вул.Літейна,16.

Як на доказ наявності ПП "Артсіті" та ПП "Глобал-Торг" складів надані копії договорів суборенди складів за вищезазначеною адресою (т.3 а.с.69-74).

Судом викликались у якості свідків директори ПП "Артсіті" та ПП "Глобал-Торг", проте останні в судові засідання не з'являлись.

До суду надійшли письмові пояснення від директора ПП "Артсіті" Очеретяного І.К. та директора ПП "Глобал_торг" Масного Р.М. шодо неможливості з'явитись у судове засіданні із зазначенням про укладення з ФОП ОСОБА_4 договорів та їх виконання (т.3 а.с.2, 29).

Фактично позивачем придбані витратні матеріали, необхідні для утримання, ремонту та експлуатації транспортних засобів, про що складено податкові та видаткові накладні.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, квитанцій, рахунків на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів були включені до податкового кредиту, позивач цілком правомірно включив суми податку на додану вартість по отриманим товарам до складу податкового кредиту оскільки його право на податковий кредит підтверджується єдиними і належними, з точки зору діючого законодавства, доказами.

Зазначені первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилання податкового органу на те, що контрагенти позивача ПП «Артсіті» та ПП «Глобал-Торг» мають ознаки фіктивності у зв'язку із здійсненням досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000087 від 26.02.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 212 КК України по окремим епізодам щодо реєстрації вказаних юридичних осіб невстановленими особами, є безпідставними.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідачем не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності.

З огляду на викладене, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань та нести відповідальність за його дії, неправомірність яких до речі не встановлено ані рішенням, ані вироком суду.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що характер укладених між позивачем та ПП "Артсіті" та ПП "Глобал-Торг", правочинів мав як реальний характер, тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит по вищеописаних господарських операціях.

Виходячи з викладеного, зобов'язання визначені податковим органом у вигляді донарахування податку з доходів фізичних осіб, у зв'язку з помилковим висновком щодо фіктивних правочинів здійснених між позивачем та ПП «Артсіті» та ПП «Глобал-Торг», нараховані без достатніх підстав.

Як наслідок прийняте в результаті рішення про донарахування єдиного соціального внеску в результаті помилкового висновку податкового органу по господарським операціям з ПП «Артсіті» та ПП «Глобал-Торг» також вірно скасоване судом першої інстанції, у зв'язку з наступним.

Згідно статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до частини 2 статті 9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Оскільки в судовому засіданні спростовані висновки податкового органу щодо заниження оподатковуваного доходу позивача, а відтак нарахування ЄСВ та штрафу є правомірним.

В розділі 2.10 "Дотримання вимог законодавства щодо забезпеченнязберігання первинних документів, звітності" акту перевірки заначено про ненадання позивачем документів пов'язаних з веденням господарських операцій з ПП "Глобал-Торг" та ПП "Арсіті", з огляду на що, до позивача застосовано штраф у розмірі 510 грн. на підставі статті 121 ПК України.

Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК УКраїни, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

У ході розгляду справи судом першої інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам, що спростовують позицію державного податкового органу про не надання необхідних первинних документів платником податків до закінчення перевірки. Зокрема, судом досліджено первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, та які підприємством були надані до перевірки контролюючому органу в повному обсязі (договори, податкові та видаткові накладні, товарно - транспортні накладні, рахунки-фактури), натомість відповідачем їх не було враховано в акті перевірки №568/11-23-1701/НОМЕР_1 від 04.08.2014 р, а відповідно не враховано під час ухвалення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова