Справа № 810/715/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/715/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Ключковича В.Ю.,
Собківа Я.М.,
При секретарі:Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці ДФС про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» пред'явило позов до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів від 20.08.2014 № 100250002/2014/000271/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у серпні 2014 року позивач здійснював ввезення на територію України товару (посуд столовий з кераміки торгової марки "Disney"), придбаного у компанії "Stor S.L." (Іспанія) на підставі контракту від 25.02.2014 № 007/14, рахунку-фактури (комерційного інвойсу) від 17.06.2014 № 1405109, митне оформлення яких здійснювалось через Київську міжрегіональну митницю Міндоходів (на день ухвалення цієї постанови - Київська міська митниця ДФС).

Так, з метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів митну декларацію (МД) від 20.08.2014 № 100250002/2014/067602, в якій задекларував товар (посуд столовий з кераміки торгової марки "Disney"), заявив його вартість у загальній сумі 14359,42 USD, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD: 12,952576) становить 185991,47 грн., та визначив код товару згідно з УКТ ЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів (перелічені у графі 44 МД), що необхідний для розмитнення товару, а саме: декларацію митної вартості від 20.08.2014 № 100250002/2014/067602 (код 1300); рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЗЕД від 13.08.2014 № КТ-105-2014 (код 1503); картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (код 1701); картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно рішення про визначення коду товару від 14.08.2014 (код 1703); міжнародну автомобільну накладну (СМR) (код 2730); коносамент (Bill of Lading) (код 2761); довідку про транспортні витрати від 25.07.2014 № 14-111.1 (код 3007); рахунок-фактуру (інвойс) від 17.06.2014 № 1405109 (код 3105); пакувальний лист (код 3141); страховий поліс від 02.07.2014 № 1885 (код 3530); контракт № 007/14 від 25.02.2014 між ТОВ "Фоззі-Фуд" та Stor S.L. (код 4100); договір на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 03.04.2014 № UA00056156 (код 4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару (код 5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (код 5504); резервну позицію (код 5511); сертифікат про походження товару загальної форми (код 7011); протокол випробувань № 153П (код 9000).

У наданих декларантом документах було виявлено розбіжності.

20 серпня 2014 року інспектор митного органу, який здійснював митні процедури, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару витребував від декларанта додаткові документи, а саме: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

20 серпня 2014 року Київська міжрегіональна митниця Міндоходів прийняла рішення від 20.08.2014 № 100250002/2014/000271/2 щодо коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 20589,80 USD за 5348 одиниць (3,8500 USD за 1 одиницю).

Як убачається з рішення, орган доходів і зборів зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості; методи визначення митної вартості за ціною контракту не застосовуються у зв'язку з невиконанням позивачем вимог Митного кодексу України; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня інформація щодо ціни складових для визначення, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації.

Оскільки позивач відмовився надати додаткові документи в повному обсязі, посадовою особою органу доходів і зборів прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою від 20.08.2014 № 100250002/2014/00340.

21 серпня 2014 року позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів нову митну декларацію № 100250002/2014/067645, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом - 13870,95 грн.

У зв'язку з цим уповноваженою особою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації від 21.08.2014 № 100250002/2014/067645.

У подальшому позивач, не погоджуючись з рішеннями митного органу щодо коригування митної вартості, рішеннями про відмову у прийнятті митної декларації (карткою відмови), звернувся до суду з даним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття рішення відповідачем суду не доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Приводом для витребування митним органом додаткових документів стало те, що під час митного оформлення спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості, яка показала, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач.

Як вбачається із матеріалів справи, після проведення контролю правильності визначення позивачем митної вартості товару відповідачем встановлено, що документи, подані до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів відповідно до частини 2 статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

До митного оформлення позивачем надано страховий поліс компанії «Граве Україна» без договору про страхування вантажу. Відповідно до пояснення до Інкотермс 2010, щодо розміру страхування, страхова сума повинна складати 110 відсотків, однак в наданому полісі зазначена сума яку немає можливості прорахувати, таким чином, виникають сумніви щодо складової митної вартості, а саме в розрахунку суми страхування.

Також до митного оформлення надавалися додатки до Генерального договору №101014611, однак, усі графи додатків не заповнені, у той час, коли у цих документах містяться підписи та печатки страховика та страхувальника. Таким чином неможливо ідентифікувати, чи страхувався саме той товар, який був ввезений Позивачем під час саме цих імпортних операцій.

Відповідно до пункту 21 статті 58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Відповідно до пункту 2.1 контракту від 25.02.14 № 007/14 ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, маркування навантаження, витрати з митного оформлення товару в країні Продавця. Тобто відсутня така складова митної вартості як вартість робіт пов'язаних із пакуванням та не виконується умова наявності всіх складових митної вартості.

Колегія суддів також зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 24.05.12 № 599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та правил її заповнення» визначено перелік документів, що підтверджують транспортні витрати.

В довідці про транспортні витрати від 25.07.14 №14-111.1 йде посилання на договір від 03.04.14 № UA00056156, який до митного оформлення позивачем не надавався.

Отже, на думку колегії суддів, у митного органу були обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 53 МК України декларанту надіслано електронне повідомлення та запропоновано надати додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за власним бажанням інші додаткові наявні у декларанта або уповноваженої ним особи документи для підтвердження заявленої митної вартості товару; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України відповідачем зобов'язано подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. (п.ІІІ Правил затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.12 №599).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, на виконання вимог митного органу, надано комерційну пропозицію, прайс-лист, платіжне доручення та виписку з бухгалтерської документації.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наданий прайс-лист має суб'єктивну спрямованість, що свідчить про надання спеціальних цін TOB «Фоззі-Фуд», а отже суперечить ст. 7 ГАТТ. Прайс-лист завірений печаткою фірми та підписом, що зазвичай не проставляється в даному документі, отже прайс-лист від 10.03.14 № 10/03/14 містить відомості та посилання, що суперечать суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців.

Інших запитуваних документів позивачем відповідачу не надано.

У зв'язку з ненаданням додаткових документів у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів за резервним методом.

Крім того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначені обґрунтування неможливості застосування 1-5 методів визначення митної вартості, тобто митним органом було доведено правомірність застосування 6 (резервного) методу визначення митної вартості.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що приймаючи рішення від 20.08.2014 № 100250002/2014/00340 про визначення митної вартості товарів, відповідач діяв в межах повноважень, а тому підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення не вбачається.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03 березня 2015 року у справі № 21-17а15 та Постанові від 17.06.2014 року у справі № 21-148а14.

Також, колегія суддів звертає увагу, що 21 серпня 2014 року позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів нову митну декларацію № 100250002/2014/067645, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом - 13 870, 95 грн.

У зв'язку з цим уповноваженою особою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації від 21.08.2014 № 100250002/2014/067645.

Отже, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів стосувалось первинної митної декларації і фактично було виконаним позивачем у момент подання нової митної декларації, в якій позивач скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу та сплатив усі належні митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Таким чином, рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів є адміністративним актом індивідуальної дії, що вичерпав свою дію (є припиненим), тому не може бути скасованим (адже подано нову митну декларацію, на підставі якої митне оформлення завершено і товар випущено у вільний обіг).

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач не скористався своїм правом, наданим ч.7 ст. 55 Митного Кодексу України, відповідно до якої, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 94, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Й. Петрик

Судді: В.Ю. Ключкович

Я.М. Собків

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.