Справа № 569/4547/13-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кухарець В.М.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
"25" травня 2015 р. Справа № 569/4547/13-а
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Бучик А.Ю.
суддів: Майора Г.І.
Шевчук С.М.,
при секретарі Витрикузі В.П. ,
представника відповідача Каплуна О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "17" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, Департаменту кадрового забезпечення та охорони здоров`я Державної Пенітенціарної служби України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області визнання протиправними дій суб`єктів владних повноважень і зобов`язання вчинити дії ,
У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати неправомірними дії управління Державної Пенітенціарної служби України в Рівненській області та Департаменту кадрового забезпечення та охорони здоров`я Державної Пенітенціарної служби України щодо не проведення перерахунку та зарахування йому вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії; зобов`язати управління Державної Пенітенціарної служби України в Рівненській області та Департамент кадрового забезпечення та охорони здоров`я Державної Пенітенціарної служби України провести розрахунок вислуги років з урахуванням пільгового обчислення вислуги років з 28.03.1985 року по 30.06.1988 року та з 29.01.2007 року по 18.09.2009 року як один місяць за півтора місяця; зобов`язати управління Державної Пенітенціарної служби України в Рівненській області та Департамент кадрового забезпечення та охорони здоров`я Державної Пенітенціарної служби України перерахувати вихідну допомогу та пенсійне забезпечення.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.02.2015 року відмовлено в задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати постанову суду першої інстанції із ухваленням нової про задоволення позову.
Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 22 вересня 2009 року №56о/с "По особовому складу" у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, полковника внутрішньої служби, першого заступника начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області ОСОБА_1 звільнено з 18 вересня 2009 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "б" (через хворобу). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 26 (двадцять шість) років 02 (два місяці) 1 (один) день, у пільговому обчисленні - 33 (тридцять три роки) 06 (шість) місяців 26 (двадцять шість) днів.
15 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою на ім`я начальника управління Державної Пенітенціарної служби України в Рівненській області Адамця О.І., в якій просив здійснити йому пільгове перерахування строків проходження служби в четвертій роті військової частини № НОМЕР_1 на посаді начальника варти у період з 13.04.1987 р. по 30.06.1988 р., а також в складі координаційної групи Антитерористичного центру при управлінні Служби безпеки України в Рівненській області у період з 27.02.2008 р. по 18.09.2009 р.
Згідно матеріалів справи та пояснень осіб, які беруть участь у справі, відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 не надавалась.
Щодо розрахунку вислуги років з урахуванням пільгового обчислення вислуги років з 28.03.1985 року по 30.06.1988 року як один місяць за півтора місяця, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для розрахунку вислуги років у пільговому обчисленні ОСОБА_1 визначає положення Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 р. та Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 526 від 03.08.1995 р.
Так, згідно підпунктів "в", "г" пункту 3 згаданої Постанови Кабінету Міністрів України, до вислуги років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця проходження служби у підрозділах Національної гвардії України по охороні дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони об`єктів, що визначаються у встановленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки України, військ внутрішньої та конвойної охорони, установ виконання покарань органів внутрішніх справ та підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами, що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Вислуга років на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів зараховується особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовцям, які працюють у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.
Тобто, конкретні посади, проходження служби на яких надає право на обчислення вислуги років на пільгових умовах, встановлюються, зокрема, Міністерством внутрішніх справ України.
На виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 р., зі змінами, внесеними згідно Постанови № 748 від 19.09.1993 р., у зв`язку з організаційно-штатними змінами у військах внутрішньої і конвойної охорони та з метою вдосконалення роботи щодо порядку обчислення вислуги років для призначення та виплати пенсії, Міністерством внутрішніх справ України 03 серпня 1995 р. був прийнятий Наказ № 526, яким внесені часткові зміни до Наказу МВС України № 748 від 22.11.1993 р. та затверджені переліки посад військовослужбовців, проходження служби на яких офіцерам, прапорщикам та військовослужбовцям, що служать за контрактом, а також військовослужбовцям строкової служби військ внутрішньої та конвойної охорони, зараховується у стаж військової служби до вислуги років для призначення та виплати пенсій у пільговому обчисленні (додатки 1, 2).
У відповідності з додатком 2 зазначеного наказу військовослужбовцям, призначеним на посади офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що служать за контрактом, та військовослужбовцям строкової служби, котрі несуть службу у підрозділах (включно до батальйону) по конвоюванню осіб, взятих під варту, вислуга років зараховується на пільгових умовах, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 684 від 20.06.2004 р. затверджена Інструкція про порядок обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та скасований Наказ МВС України № 748 від 22.11.1993 р. (зі змінами, внесеними наказом № 526 від 03.08.1995 р.).
Виходячи зі змісту вказаних норм, в період з 28 березня 1985 року по 30 червня 1988 року (період дії Наказу МВС України № 748 від 22.11.1993 р., зі змінами, внесеними Наказом № 526 від 03.08.1995 р.) військовослужбовцям, призначеним на посади офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що служать за контрактом та військовослужбовцям строкової служби, котрі несуть бойову службу у підрозділах (включно до батальйону) по конвоюванню осіб, взятих під варту, вислуга років розраховувалась на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 наказом №84 в/ч 7480 від 28.03.1985 року зарахований в списки особового складу частини, призначений на посаду контролера 15 роти; Наказом №02 о/с в/ч 7480 від 12.06.1986 року відкомандирований до в/ч НОМЕР_1 з посади контролера 15 роти. В історичній довідці в/ч НОМЕР_2 зазначено: 15 рота виконувала завдання по охороні ВТУ та конвоюванню осіб, взятих під варту ВТК-79, п.Городок, Рівненської області.
По в/ч 6728: наказом №1 від 10.06.1986 року зарахований до списків особового складу частини, призначений на посаду контролера 4 роти; наказом №194 від 30.06.1988 року виключений із списків особового складу частини з посади начальника варти 4 роти. В історичній довідці зазначено: 4 рота - "по охране жилой и смежной с ней производственной зон ИТК-79, усиленного режима" м.Городок, Рівненської області.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки служба позивача на вказаних посадах пов`язана з конвойною охороною, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 р. та Наказу МВС України № 748 від 22.11.1993 р. (зі змінами, внесеними наказом № 526 від 03.08.1995 р.), вислуга років йому в той період повинна була нараховуватись із розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Щодо розрахунку вислуги років з урахуванням пільгового обчислення вислуги років з 29.01.2007 року по 18.09.2009 року як один місяць за півтора місяця, за час перебування ОСОБА_1 у складі координаційної групи Антитерористичного центру при управлінні СБУ в Рівненській області, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 2 Указу Президента України "Про Положення про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах Служби безпеки України" від 14 квітня 1999 року № 379/99 (із змінами) встановлено, що військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, які залучаються Антитерористичним центром та його координаційними групами при регіональних органах Служби безпеки України до проведення заходів щодо запобігання терористичним проявам та їх припинення, стаж для призначення пенсій обчислюється з розрахунку півтора дня за день служби.
Указом Президента України "Про поширення чинності статті 2 Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 на військовослужбовців Збройних Сил України" від 1 квітня 2002 року № 309 поширено чинність даної статті на військовослужбовців Збройних Сил України, які залучаються Антитерористичним центром та його координаційними групами при регіональних органах Служби безпеки України до проведення заходів щодо запобігання терористичним проявам та їх припинення.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" на Антитерористичний центр при Службі безпеки України покладається: розроблення концептуальних засад та програм боротьби з тероризмом, рекомендацій, спрямованих на підвищення ефективності заходів щодо виявлення та усунення причин та умов, які сприяють вчиненню терористичних актів та інших злочинів, здійснюваних з терористичною метою; збирання в установленому порядку, узагальнення, аналіз та оцінка інформації про стан і тенденції поширення тероризму в Україні та за її межами; організація і проведення антитерористичних операцій та координація діяльності суб`єктів, які ведуть боротьбу з тероризмом чи залучаються до конкретних антитерористичних операцій; організація і проведення командно-штабних і тактико-спеціальних навчань та тренувань.
Зі змісту роз`яснень Служби безпеки України від 12 січня 2010 року № 16/29, Міністерства праці та соціальної політики від 18 лютого 2010 року № 1700/14-10/839 та Міністерства внутрішніх справ України від 08 квітня 2010 року № 6105/Вн вбачається, що пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії таким особам має здійснюватись за час їх участі у відповідних заходах. Тобто, пільгове обчислення стажу для призначення пенсій із розрахунку півтора дня за день служби передбачено лише за час їх фактичного залучення Антитерористичним центром та його координаційними групами при регіональних органах Служби безпеки України до проведення заходів щодо запобігання терористичним проявам та їх припинення.
Згідно з абзацом другим пункту 15.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, підставою для виплати військовослужбовцям, зазначеним в пунктах 15.1 та 15.2 цієї Інструкції, надбавки в розмірах, передбачених в пункті 15.3 Інструкції, за період виконання ними спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, є наказ (командирам військових частин - накази вищих командирів /начальників/), виданий на підставі рішення Антитерористичного центру та його координаційних груп при регіональних органах Служби безпеки України про залучення до проведення заходів.
Згідно розпоряджень голови Рівненської облдержадміністрації №36 від 26.01.2007 року, №86 від 27.02.2008 року, №165 від 18.05.2009 року ОСОБА_1 був дублером в координаційній групі при Управлінні СБ України в Рівненській області Антитерористичного центру при Службі безпеки України.
З матеріалів справи та пояснень учасників судового процесу судом не встановлено заходи, у яких безпосередньо брав участь ОСОБА_1 із зазначенням відповідних наказів, а також тривалості та періодичності цих заходів за період з 2007 року по 2009 рік.
Крім того, згідно відповіді начальника Управління СБ України в Рівненській області від 19.05.2015 року підтвердити документально участь позивача, як дублера, у виконанні завдань щодо запобігання терористичним проявам та їх припиненню на території Рівненської області, участь в проведенні командно-штабних та тактико-спеціальних навчань з атитерористичної тематики в 2007-2008 роках немає можливості, поскільки письмові документи діяльності КГ АТЦ при УСБУ в Рівненській області за 2007-2008 роки знищені у встановленому порядку.
Також, суперечливою відносно до змісту наказу УДДУПВП № 49 о/с від 06.08.2007 р. про встановлення позивачу надбавки у розмірі 90 % окладу грошового забезпечення з 01.06.2007 р., є довідка УДПС України в Рівненській області від 21.05.2015 р. № 19/11-2627, що містить зазначення про нарахування надбавки за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, хоча вказаного тлумачення виду надбавки згаданий текст наказу не містить. В свою чергу, наданий позивачем наказ УДДУПВП в Рівненській області № 9 від 17 січня 2008 року "Про упорядкування умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу" не може розцінюватись на користь позивача, оскільки з його виписки вбачається відсутньої встановлення ОСОБА_1 надбавки, що є безпосереднім предметом спору.
Тому з урахуванням вказаного, за період 2007-2008 років, на переконання колегії суддів, немає підстав для пільгового зарахування обчислення вислуги років, як того просить позивач.
Щодо розрахунку вислуги років позивачу за період 2009 року, колегія суддів звертає увагу на таке.
У відповіді начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 19 травня 2015 року №14/5061 зазначено, що згідно матеріалів номенклатурної справи за 2009 рік (справа за інвентарним №4015) ОСОБА_1 приймав участь в тактико-спеціальних навчаннях, як член оперативного штабу - наказ керівника КГ АТЦ при УСБУ в Рівненській області від 23.04.2009 року №3722 "Про проведення антитерористичної операції в рамках тактико-спеціального навчання".
Тобто, на виконання норм законодавства наведеного вище, документально підтверджено участь позивача у заходах, які відповідають діяльності КГ АТЦ при УСБУ в Рівненській області, із зазначенням відповідних наказів, а також тривалості та періодичності цих заходів у 2009 році.
За таких обставин, ОСОБА_1 має право на пільговий розрахунок вислуги років за період 2009 р.
Разом з тим, суд наголошує на наступному.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:
1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення..
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 3 КАС України - справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві. Змістом будь-яких правових відносин є врегульованих правом взаємні права, інтереси, обов`язки та заборони суб`єктів суспільства у цих правовідносинах. Відповідно, зміст публічно-правових відносин складається з взаємних публічних прав, інтересів, обов`язків та заборон суб`єктів суспільства у певних публічно-правових відносинах.
У публічно-правових відносинах одна особа має та реалізує певні публічні права чи інтереси, а інша особа відповідно виконує певні публічні обов`язки або дотримується публічних заборон. У разі невиконання останньою особою своїх публічних обов`язків або недотримання публічних заборон вона порушує публічні права чи інтереси першої особи, яка не в змозі їх належним чином реалізувати. За цих обставин ця особа має право подати до суду адміністративний позов на захист своїх порушених публічних прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.
Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Зокрема, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. З необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень і визначено завданням адміністративного судочинства.
Право на судовий захист, гарантоване Конституцією України (ст. 55), закріплене статтею 6 КАС України, має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.
Виходячи з наведених норм процесуального закону, предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства можуть бути конкретні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті, вчинені чи допущені стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи.
Слід звернути увагу позивача на те, що захисту підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.
Зі змісту адміністративного позову та фактичних обставин справи слідує, що ОСОБА_1 вважає, що має право на пільгове обчислення вислуги років.
Проте відповідачами не учинялись дії або бездіяльність, які формально чи фактично порушували би права та інтереси позивача, а також не приймалось жодного управлінського рішення, яке могло б вплинути на права позивача.
Наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 22 вересня 2009 року №56о/с "По особовому складу", згідно з яким, у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, полковника внутрішньої служби, першого заступника начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області ОСОБА_1 звільнено з 18 вересня 2009 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "б" (через хворобу); вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 26 (двадцять шість) років 02 (два місяці) 1 (один) день, у пільговому обчисленні - 33 (тридцять три роки) 06 (шість) місяців 26 (двадцять шість) днів - є чинним, позивачем не оспорюється.
Крім того, позивачем не ставилось питання перед компетентними органами щодо внесення змін до вищезгаданого наказу або винесення рішення щодо перерахунку вислуги років.
Тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є вірним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "17" лютого 2015 р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачам: Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області вул.Словацького,7,м.Рівне,33028 Департамент кадрового забезпечення та охорони здоров`я Державної Пенітенціарної служби України вул.Мельникова,81,м.Київ,04050
4-третій особі: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028,