Справа № 826/2029/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 травня 2015 року № 826/2029/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» до Національної служби посередництва і примирення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділення Національної служби посередництва і примирення відділення в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування розпорядження.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (надалі також - позивач) з позовом до Національної служби посередництва і примирення (надалі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділення Національної служби посередництва і примирення відділення в Запорізькій області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної служби посередництва і примирення України № 227-р від 19 грудня 2014року «Про реєстрацію колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» міста Запоріжжя та державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» міста Запоріжжя»;

- стягнути з Національної служби посередництва і примирення на користь державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, оскільки що трудовий колектив Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» не підтримав половиною склад працівників звернення до Національної служби посередництва та примирення із вимогами та не підтримав склад уповноваженого представницького органу котрий направ документи до відповідача, то розпорядження №227-р від 19 грудня 2014року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Третя особа позиції щодо заявленого позову не виклала, явку повноважного представника до суду не забезпечила.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 19 грудня 2014 року Національна служба посередництва і примирення (далі по тексту також - НСПП) розпорядженням № 227-р «Про реєстрацію колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» міста Запоріжжя та державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» міста Запоріжжя», зареєструвала трудовий спір між найманими працівниками Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» міста Запоріжжя та Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» міста Запоріжжя.

Позивач не погоджуючись із правомірністю розпорядження № 227-р від 19 грудня 2014 року звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва. При цьому, зазначав, що при поданні уповноваженими представниками до третьої особи документів про реєстрацію трудового спору, було надано підписний лист про висунення вимог трудового колективу та обрання представників котрі входять до представницького уповноваженого органу, з підписами лише 33 осіб, при кількості працюючих на підприємстві згідно штатного розпису у кількості 78 осіб, що вже не є половиною трудового колективу. Також позивач звертав увагу на те, що в даному підписному листі дві особи підписали двічі - ОСОБА_2 за номером 2 та 30 та ОСОБА_3 за номером 18 та 25, тобто своєї волевиявлення щодо виставлення вимог та обрання уповноваженого органу підписалося тільки 31 особа, що значно менше половини трудового колективу підприємства. З огляду на вказані обставини, спірне розпорядження на переконання позивача є протиправним, а отже підлягає скасуванню у судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 03 березня 1998 року 137/98-ВР, Положення про порядок перевірки повноважень представників сторін колективного трудового спору (конфлікту), затвердженого наказом НСПП від 31.05.2000 №41, із змінами, Положення про порядок реєстрації Національною службою посередництва і примирення висунутих найманими працівниками, профспілкою вимог та колективних трудових спорів (конфліктів), затвердженого наказом НСПП від 25.03.2014 № 21, Положення про порядок і строки розгляду роботодавцем або уповноваженою ним особою, організацією роботодавців, об'єднанням організацій роботодавців вимог найманих працівників, профспілки, затвердженого наказом НСПП від 26.09.2014 № 65, Положення про порядок формування і затвердження вимог найманих працівників, профспілок, затвердженого наказом НСПП від 26.09.2014 № 66, та Інструкції про порядок здійснення аналізу висунутих найманими працівниками, профспілкою вимог, виявлення та узагальнення причин виникнення колективних трудових спорів (конфліктів), затвердженої наказом НСПП від 09.06.2009 № 33.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» з метою сприяння поліпшенню трудових відносин та запобігання виникненню колективних трудових спорів (конфліктів), їх прогнозування та сприяння своєчасному їх вирішенню, здійснення посередництва для вирішення таких спорів (конфліктів) Президентом України утворюється Національна служба посередництва і примирення.

До компетенції НСПП належить здійснення реєстрації висунутих працівниками вимог та колективних трудових спорів (конфліктів); аналіз вимог, виявлення та узагальнення причин колективних трудових спорів (конфліктів), підготовка пропозицій для їх усунення; підготовка посередників та арбітрів, які спеціалізуються на вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів); формування списків арбітрів та посередників; перевірка, в разі необхідності, повноважень представників сторін колективного трудового спору (конфлікту) тощо.

Закон України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» визначає правові і організаційні засади функціонування системи заходів по вирішенню колективних трудових спорів (конфліктів) і спрямований на здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» на виробничому рівні сторонами колективного трудового спору є: наймані працівники або первинна профспілкова організація чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець.

Тобто, для виникнення колективного трудового спору необхідна наявність розбіжностей щодо соціально-трудових відносин між роботодавцем та найманими працівниками, первинною профспілковою організацією або іншою уповноваженою найманими працівниками організацією.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) виникає з моменту, коли уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки одержав від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняв рішення про незгоду з рішенням роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців або коли строки розгляду вимог, передбачені цим Законом, закінчилися, а відповіді від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців не надійшло.

З урахуванням викладених положень нормативно-правових актів суд приходить до висновку, що для реєстрації колективного трудового спору НСПП в межах своєї компетенції повинна пересвідчитись чи дійсно між найманими працівниками та роботодавцем виникли розбіжності з соціально-трудових питань, визначити момент виникнення колективного трудового спору між найманими працівниками та роботодавцем, перевірити повноваження представників сторін колективного трудового спору (конфлікту) та проаналізувати вимоги найманих працівників.

Як свідчать матеріали справи, 28.11.2014 року за ініціативою первинної профспілкової організації ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» м. Запоріжжя наймані працівники даного підприємства шляхом збору підписів затвердили вимоги, та доручили представляти свої інтереси в колективному трудовому спорі первинній профспілковій організації, у підписних листах підписи поставили 33 найманих працівника.

28 листопада 2014 року представницький орган найманих працівників відповідно оформив вимоги найманих працівників, та 05.12.2014р. направив на розгляд виконуючого обов'язки директора підприємства.

15 грудня 2014 року відбулось засідання профспілкового комітету (уповноваженого представницького органу найманих працівників), на якому у зв'язку з ненадходженням від виконуючого обов'язки директора підприємства відповіді про результати розгляду вимог найманих працівників, було прийнято рішення про вступ в колективний трудовий спір (протокол від 15.12.2014), про що було направлене повідомлення: Запорізькому міському голові, голові районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, відділенню НСПП в Запорізькій області та виконуючому обов'язки, директора підприємства.

В подальшому, Відділення Національної служби посередництва і примирення відділення в Запорізькій області поданням №01-01/0108/229 від 18.12.2014р. звернулось до відповідача щодо реєстрації колективного трудового спору між найманими працівниками Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» м. Запоріжжя та Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» м. Запоріжжя.

19.12.2014р. розпорядженням відповідача №227-р зареєстровані такі вимоги найманих працівників:

« 1. Припинити порушення ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» м.Запоріжжя вимог ст.ст. 42, 49-2, 49-4 Кодексу законів про працю України.

2. Припинити порушення ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» м. Запоріжжя вимог ч. 4 ст. 252 Кодексу законів про працю України.

3. Змінювати умови трудового договору, оплату праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності або звільнювати працівників що входять до уповноваженого представницького органу найманих працівників у відповідності до п.10.5 Положення про уповноважений представницький орган найманих працівників в колективному трудовому спорі (конфлікті).

4. Сприяти та не перешкоджати представникам первинної профспілкової організації в реалізації їх повноважень, передбачених ст.22 Закону України «Про профспілки, їх права і гарантії діяльності», Кодексом законів про працю України (стаття 97, глава XVI (статті 243-252)), галузевою угодою (розділVIII), колективним договором (розділ 6).

5. Постійно виконувати свої зобов'язання, як роботодавця та надавати інформацію на запити профспілкового комітету відповідно до Закону України «Про профспілки, їх права і гарантії діяльності», (ст. 28,45), Кодексу законів про працю України (стаття 251).

6. Відповідно до Статуту ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» розділу 12 п.12.1 ч.1 визнати право трудового колективу брати участь в управлінні підприємством через загальні збори (конференції), ради трудових колективів, професійні спілки, які діють у трудовому колективі, уповноважений представницький орган найманих працівників ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект», вносити пропозиції що до поліпшення роботи Підприємства, а також з питань соціально-культурного і побутового обслуговування».

Суд звертає увагу на те, що предметом судового розгляду в даній адміністративній справі, є, зокрема, визначення питання щодо відповідності дій відповідача щодо розгляду подання третьої особи про реєстрацію колективного трудового спору. Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) розпорядження відповідача № 227-р від 19.12.2014р. з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У позовній заяві позивач вказує на порушення відповідачем статті 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» при реєстрації колективного трудового спору між найманими працівниками ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» м. Запоріжжя та ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» м. Запоріжжя та зазначає наступне: «При поданні уповноваженими представниками до третьої особи документів про реєстрацію трудового спору, було надано підписний лист про висунення вимог трудового колективу та обрання представників, котрі входять до представницького уповноваженого органу, але в цьому листі підписалися лише 33 особи, при кількості працюючих на підприємстві згідно штатного розпису у кількості 78 осіб, що вже не є половиною трудового колективу».

Такі доводи позивача не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», вимоги найманих працівників на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог збори (конференція) найманих працівників визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси. Вимоги найманих працівників, профспілки чи об'єднання профспілок оформляються відповідним протоколом і надсилаються роботодавцю або уповноваженій ним особі, організації роботодавців, об'єднанню організацій роботодавців.

У межах спірних правовідносин вимоги найманих працівників ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» сформовані і затверджені шляхом збору підписів найманих працівників та оформлені підписним листом (копія якого долучена до матеріалів справи).

Згідно з п.п. 2.3.2, 2.3.3. Положення про порядок формування і затвердження вимог найманих працівників, профспілок, затвердженого наказом НСПП від 26.09.2014 № 66, орган чи особа, що є ініціатором висунення вимог найманих працівників шляхом збору підписів, виготовляють підписні листи, в яких зазначаються пропоновані вимоги найманих працівників та орган чи особа, що пропонується для представлення інтересів найманих працівників. Наймані працівники розглядають пропозиції щодо вимог найманих працівників та органу чи особи, які пропонуються для представництва їх інтересів, і добровільно ставлять свої підписи в підписному листі.

У підписному листі підписалося 33 найманих працівника, проте фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем прийнято до уваги той факт, що 2 особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписалися двічі. Тому фактично у підписному листі про затвердження вимог підписався 31 найманий працівник.

Відповідно до п.2.1. Положення про порядок реєстрації Національною службою посередництва і примирення висунутих найманими працівниками, профспілкою вимог та колективних трудових спорів (конфліктів), затвердженого наказом НСПП від 25.03.2014р. №21, уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки після прийняття рішення про вступ в колективний трудовий спір у триденний строк надсилає НСПП письмову інформацію про виникнення колективного трудового спору (конфлікту), в якій вказує, зокрема загальну кількість найманих працівників на підприємстві, в установі та організації чи їх структурних підрозділах, де виник колективний трудовий спір (конфлікт), та кількість найманих працівників, які беруть участь в даному колективному трудовому спорі (конфлікті).

Відповідно до Довідки, виданої Головою профспілкового органу ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» станом на 28.11.2014р. на підприємстві налічувалося 62 члени трудового колективу (належним чином засвідчена копія довідки наявна у матеріалах справи).

Крім цього, відповідно до штатного розпису затвердженого в.о. директора ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» ОСОБА_4 (належним чином засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи), станом на 11.11.2014р. чисельність найманих працівників складала 43 особи, з них задіяних у процесі виробництва - 31 особа, з них у підписному листі поставили свій підпис під затвердженими вимогами - 12 осіб.

У Відомості попередження робітників підприємства про майбутнє звільнення до наказу № 69 від 11.11.2014 «Про попередження працівників про наступне вивільнення» (копія долучена до матеріалів судової справи) перераховано 36 найманих працівників з них 19 осіб поставили свої підписи під сформованими вимогами у підписному листі. Вказані особи, незважаючи на попередження про майбутнє вивільнення, на момент формування і затвердження вимог, а саме 28.11.2014р. фактично працювали на ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект».

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що на момент реєстрації колективного трудового спору під сформованими вимогами підписалася половина членів трудового колективу, що відповідає статті 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та приписи законодавства, суд приходить до висновку про те, що колективний трудовий спір (конфлікт) між найманими працівниками Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» та Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» зареєстрований розпорядженням НСПП від 19.12.2014 № 227-р правомірно, у повній відповідності ст.. 2, 3, 4, 5, 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність оспорюваного розпорядження.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур