Справа № 826/358/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/358/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазин О.А. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України»» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 24 грудня 2014 року №242.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України № 134 від 30 липня 2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень» ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 17 000, 00 гривень.

Підставою прийняття зазначеної постанови став складений службовцем Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби протокол № 921745 від 15 грудня 2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень».

Вважаючи постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України № 134 від 30 липня 2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень» незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірне рішення є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 6 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» - на Державну прикордонну службу України, відповідно до визначених законом завдань, покладається: здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон, а також здійснення фіксації біометричних даних іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон.

Пунктом 3.6 розділу «В» глави 3 Додатку 9 «Спрощення формальностей» до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію (Чиказька конвенція, 1944 року, Україна приєдналася до Конвенції 10 серпня 1992 року, Конвенція набула чинності для України 9 вересня 1992 року ), яка є найважливішим джерелом міжнародного права в зазначених правовідносинах, визначено, що особи, які прибувають повітряним транспортом мають мати дійсні паспортні документи та дійсні візи.

Згідно пункту 3.33 розділу «І» глави 3 Додатку перевізники зобов'язані в пункті посадки на борт повітряного судна приймати міри для того, щоб впевнитись в тому, що пасажири мають дійсні паспортні документи.

Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» встановлено відповідальність підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Громадянином Республіки Чилі ОСОБА_4 за посередництвом агентства TZELL TRAVEL GROUP (США) придбано електронний авіаквиток №860 та укладено договір на трансферне міжнародне повітряне перевезення з авіакомпанією Air France (Французькі Авіалінії). За цим договором виконувалось трансферне міжнародне повітряне перевезення рейсами AF401 14 грудня 2014 року (Сантьяго - Париж) оперуючий перевізник авіакомпанія Air France та AF3374 15 грудня 2014 року (Париж - Київ) маркетинговий перевізник Air France, оперуючий перевізник ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України»» (рейс PS128).

15 грудня 2014 року під час оформлення інспектором 4-го відіпс впс «Бориспіль рейсу №128 (Париж - Київ) на паспортний контроль було надано закордонний паспорт №6.973.692-0 громадянина Республіки Чилі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому була відсутня віза України. За даним фактом складений протокол про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 15 грудня 2014 року №921745.

У пункті 10 протоколу зазначено, що перевізником ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» не виконано обов'язок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування (транзиту), що призвело до перевезення громадянина Республіки Чилі до України за відсутності візи, що, відповідно, не дає підстав для в'їзду у країну.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно інформації з офіційного сайту Міністерства закордонних справ України та Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Чилі про відмову від віз для осіб, які користуються дипломатичними, службовими або офіційними паспортами, вчиненої в місті Києві 26 березня 1997 року, тільки громадяни Чилі, які користуються дійсними дипломатичними і офіційними паспортами, мають право в'їжджати до України без віз.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, закордонного паспорта громадянина Республіки Чилі ОСОБА_4 №6.973.692-0 він не є дипломатичним чи офіційним. Відтак, згідно наведених правових положень, для перетину державного кордону України у такої особи повинна бути віза України. Віза у розглядуваному паспорті відсутня, а тому ОСОБА_4 заборонено в'їзд на територію України. Такі обставини справи та правові висновки ні позивачем, ні відповідачем не заперечуються.

Так, статтею 11 Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнює Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності (далі-Протокол), прийнятий резолюцією 55/25 Генеральної Асамблеї ООН 15 листопада 2000 року (протокол ратифіковано Законом України № 1433-IV від 04.02.2004 року, набув чинності для України 21.05.2004 року) передбачено, що кожна Держава-учасниця вживає законодавчих та інших відповідних заходів для попередження і виявлення незаконного ввозу мігрантів. У відповідних випадках такі заходи включають встановлення для комерційних перевізників, у тому числі будь-якої транспортної компанії або власника зобов'язання переконатися у тому, що всі пасажири мають документи, необхідні для в'їзду до приймаючої держави (пункт 3 статті 11 Протоколу). Кожна держава-учасниця вживає необхідних заходів, відповідно до свого внутрішнього законодавства для того, щоб передбачити санкції за порушення зобов'язання, встановленого в пункті 3 статті 11 Протоколу.

Пунктом 21.1 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 14.03.2006 року № 187 чітко визначено право перевізника відмовити в перевезенні пасажиру, який не виконав застосовані закони або документи якого не оформлені належним чином (у тому числі посутність візи).

Незважаючи на наявність вищезазначених положень міжнародних нормативно-правових актів про покладення зобов'язання на перевізників приймати заходи щодо перевірки наявності у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до приймаючої держави та права перевізника відмовити у перевезенні пасажиру документи якого не оформлені належним чином, позивачем на було прийнято необхідних заходів щодо перевірки наявності у пасажира - ОСОБА_4, необхідних для в'їзду в Україну документів та не використано право на відмову у перевезенні даного пасажира.

Таким чином, відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що безпосередньої вини в правопорушенні з боку позивача немає, так як послуги з реєстрації пасажирів на рейс та перевірки їх документів на предмет їх наявності та належності здійснює хендлінгова компанія відповідного аеропорту.

Так, Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» визначено обов'язок саме перевізника перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.