Справа № 2а/1970/1522/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/67547/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої судді: Васильченко Н.В.,

суддів: Леонтович К.Г., Калашнікової О.В.,

при секретарі: Яроші Д.В.,

за участі представників: скаржника ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 травня 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2012 року у справі №2-а/1970/1522/12 за позовом ОСОБА_4 до Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, третя особа ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, третя особа ОСОБА_5, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у непроведенні державної реєстрації права власності нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 988 за заявою законного представника громадянина Італії ОСОБА_4 та зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати за громадянином Італії ОСОБА_4 право власності на нежитлову будівлю(нежитлові приміщення) розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1007,80 кв. м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2008 року в справі №2-7145/08 була затверджена мирова угода за якою до ОСОБА_4 перейшло право власності на нежитлове приміщення загальною площею 1007,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за №988.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 травня 2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2012 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним та скасоване рішення реєстратора товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" (м.Тернопіль) від 26.04.2012р. про відмову ОСОБА_4 в реєстрації права власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" (м.Тернопіль) зареєструвати за громадянином Італії ОСОБА_4 його право власності на нежитлову будівлю (нежитлові приміщення) розташовану за адресою: 46000, АДРЕСА_1, загальною площею 1007,80 кв. м.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою ВАС України від 05.03.2015 року задоволене клопотання ОСОБА_5 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2008 року в справі №2-7145/08, що набрала законної сили 25 грудня 2008 року, затверджена мирова угода укладена 19 грудня 2008 року між громадянином Італії ОСОБА_4 та Спільним українсько-угорським Товариством з обмеженою відповідальністю "Ласер Текс".

Відповідно змісту вищезгаданої мирової угоди у зв'язку із неможливістю оплати боргу відповідач спільне українсько - угорське товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАСЕР ТЕКС" не заперечує щодо переходу права власності до ОСОБА_4 на приміщення загальною площею 1007,80 кв. м. що знаходиться у власності спільного українсько - угорського товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАСЕР ТЕКС" за адресою АДРЕСА_1.

ТОВ "Міське БТІ" 26.04.2012 року прийняте рішення реєстратора про відмову в реєстрації, згідно п.3.5.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, з тих підстав, що в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду від 19.12.2008 року вказано, що спільне українсько - угорське товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАСЕР ТЕКС" не заперечує щодо переходу права власності на нежитлове приміщення загальною площею 1007,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, однак право власності за ОСОБА_4 не визнається.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2012р. роз'яснена ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2008 року, зазначено, що за ОСОБА_4 визнається право власності на приміщення загальною площею 1007,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 19 грудня 2008 року, якою затверджена мирова угода між ОСОБА_4 та спільним Українсько-Угорським товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАСЕР ТЕКС", не було визнане право власності за ОСОБА_4 на приміщення загальною площею 1007,80 кв. м. що знаходяться за адресою 46000, АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.11 переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди, є достатнім документом для реєстрації права власності на нерухоме майно й при цьому діюче законодавство не встановлює жодних вимог до змісту ухвали про затвердження мирової угоди і не встановлює вимог щодо визнання права власності в такій ухвалі.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності бездіяльності відповідача, що полягає у непроведенні державної реєстрації права власності нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 988 за громадянином Італії ОСОБА_4.

Відповідно п.2.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 (далі - Тимчасове положення) для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

У відповідності до ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV(далі - Закон № 1952-IV) заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна або більша за площею його частина.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб.

Судами було встановлено, що 06.07.2011р. представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, звернувся до ТОВ "Тернопільське міське БТІ" із заявою про державну реєстрацію права власності на згадані приміщення, подавши оплату за проведення державної реєстрації прав власності та ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2008 року в справі №2-7145/08, якою затверджена мирова угода укладена 19 грудня 2008 року між громадянином Італії ОСОБА_4 та Спільним українсько-угорським Товариством з обмеженою відповідальністю "Ласер Текс", що набрала законної сили 25 грудня 2008 року.

Відповідно п.11 Додатоку 2 до Тимчасового положення ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди є правовстановлювальним документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Вищезазначене кореспондується з п.5 ч.1 ст.19 Закону № 1952-IV, де зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно із п.3.4 Тимчасового положення, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в ній.

Державна реєстрація прав або надання відмови в ній проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів з моменту прийняття реєстратором БТІ заяви про державну реєстрацію прав, без урахування терміну проведення технічної інвентаризації об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації (п.3.7. Тимчасового положення).

Вищезазначене положення не суперечить ч.5 ст.15 Закону № 1952-IV, згідно якої державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Згідно ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до вимог ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Судами було встановлено, що представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7, при зверненні до ТОВ "Тернопільське міське БТІ" із заявою про державну реєстрацію права власності на згадані приміщення, були виконані всі умови та надані необхідні документи передбачені Тимчасовим положенням та Законом № 1952-IV.

Разом із тим, ТОВ "Міське БТІ" 26.04.2012 року було прийняте рішення реєстратора про відмову в реєстрації на підставі п.3.5.4 Тимчасового положення, а саме подані документи не відповідають вимогам, установленим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Крім того, у оскаржуваному рішенні зазначено, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 19.12.2008р, справа № 2-7145/08 не дозволяє провести реєстрацію власності на приміщення загальною площею 1007,8 кв.м., по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, оскільки в ній вказано, що ССУ ТОВ "Ласер Текс" не заперечує щодо переходу права власності на дане приміщення, однак право власності за ОСОБА_4 не визнається. Інших підстав відмови у реєстрації права власності, реєстратором ТОВ "Міське БТІ" у рішенні не зазначено.

Таким чином, представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7, при зверненні до ТОВ "Тернопільське міське БТІ" із заявою про державну реєстрацію права власності були подані документи які відповідали вимогам, встановленим Законом № 1952-IV та давали змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наведених обставин колегія погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, стосовно неправомірності рішення реєстратора ТОВ "Міське БТІ" 26.04.2012 про відмову в реєстрації права власності, оскільки відповідно п.11 Додатоку 2 до Тимчасового положення ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди, є правовстановлювальним документом для реєстрації права власності на нерухоме майно й при цьому діючим законодавством не встановлено жодних вимог до змісту ухвали про затвердження мирової угоди, щодо визнання права власності в такій ухвалі.

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не вбачається. Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують. Також колегія суддів наголошує, матеріали та обставини справи, які були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій не дають підстав для висновку про порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3, при цьому приймає до уваги, що рішення суду апеляційної інстанції виконане, зареєстроване право власності на спірну нежитлову будівлю (нежитлові приміщення).

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій в частині скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2012 року у справі №2-а/1970/1522/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: