Справа № 2а-82/11
Суддя: Савічев В. О.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-82/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2011

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Савічева В.О.,

при секретарі Коршак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Кременчука Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, прапорщика міліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ВДАІ м. Кременчука ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення зазначивши, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВІ №199243 від 12.09.2010р. інспектором ДПС ВДАІ м. Кременчука ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

На думку позивача, в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, оскільки він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 на ділянці дороги по проспекту 50-років Жовтня, яка мала дві смуги в одному напрямку, і рухався лівою смугою, оскільки: 1) права смуга була в незадовільному стані; 2) права смуга була зайнята іншим транспортним засобом; 3) йому необхідно було виконати поворот ліворуч. Але інспектор ДПС не взяв до уваги його наміри здійснити поворот ліворуч з метою зупинки на лівому боці дороги, та інші особливості дорожньої обстановки. Вважає, що дані обставини свідчать про необґрунтованість накладення адміністративного стягнення. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВІ №199243 від 12.09.2010р. про накладення на нього штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. №2). Згідно ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх обєднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно ст.289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

У судове засідання зявився позивач та надав відповідні пояснення щодо обставин справи, підтримав заявлені вимоги, відмовився від клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ДАІ з обслуговування м. Кременчука ГУ МВС України в Полтавській області.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неприбуття суд не повідомив.

У відповідності до ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВІ №199243 від 12.09.2010р. посадовою особою, яка має спеціальне звання інспектора ДПС ВДАІ м. Кременчука ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 на позивача було накладено штраф у розмірі 425,00 грн. за порушення п.11.2 та п.11.5 Правил дорожнього руху, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ1 012019 від 12.09.2010р., на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, зазначено, що ОСОБА_1 12.09.2010р. о 08 год. 50 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по проспекту 50-років Жовтня в крайній лівій смузі, коли права була вільна, чим порушив розташування транспортного засобу на проїзній частині (п.11.2 та п.11.5 Правил дорожнього руху).

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП України порушення водіями транспортних засобів правил розташування транспортних засобів на проїзній частині тягне за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.11.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини. Відповідно до п.11.5 вказаних Правил на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

В свою чергу, позивач вказує, що рухався по лівій смузі правомірно на виконання вимог п.10.4 та п.11.5 Правил дорожнього руху, оскільки по правій смузі від зупинки Ковальова розпочинав рух маршрутний транспортний засіб, швидкість якого була набагато менше швидкості руху автомобіля позивача; крім того йому було необхідно виконати поворот ліворуч до меблевого магазину «Вернісаж», що розташований на проспекті 50-років Жовтня.

Згідно п.10.4 Правил дорожнього руху перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі вїзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Відповідно до п.11.5 даних Правил на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В порушення п.1.8 Розпорядження МВС України від 21.05.2009р. №466 відповідач здійснив документування порушення правил дорожнього руху, яке згідно пояснень ОСОБА_1 в протоколі бути скоєно, в тому числі, внаслідок неналежного утримання дорожнього покриття (необхідність обїзду ям та нерівностей на правій смузі руху мосту через р. Сухий Кагамлик).

Посилання в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ1 012019 від 12.09.2010р. на те, що порушення зафіксовано відеокамерою «Panasonic», суд не може розцінювати як належний та допустимий доказ, оскільки даний технічний засіб відсутній в Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом МВС України від 01.03.2010р. №33 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.03.2010р. за №262/17557.

Згідно пп.18.10 та пп.20.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009р. №111 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.2009р. за №576/16592 під час несення служби працівникам підрозділів ДПС забороняється використовувати під час несення служби технічні засоби та прилади, які не сертифіковані в Україні та не пройшли повірку або мають свідоцтво про повірку, термін дії якого минув. Згідно пп.20.1 даної Інструкції технічні засоби для фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху застосовуються згідно з інструкціями та методичними рекомендаціями про порядок їх використання. Згідно пп.20.4 Інструкції на кожний технічний засіб чи прилад, який використовується підрозділом ДПС, заводиться окремий журнал обліку використання технічних приладів та технічних засобів (додаток 7).

Відповідачем не було надано сертифікат відповідності на відеокамеру «Panasonic», свідоцтво про визнання та затвердження відеокамери «Panasonic», як засобу для відеозапису факту порушення Правил дорожнього руху, не надано доказів її приналежності (службова чи особиста), інструкції або методичних рекомендацій з використання працівниками ДАІ побутової відеокамери «Panasonic» під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що ставить під сумнів законність використання даного технічного приладу з метою виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, відеозапису факту порушення, відображення його на екрані монітора, обробки, збереження та відтворення відеозапису порушення.

Згідно ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення п.4 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009р. №77, позивач не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ1 012019 від 12.09.2010р. письмових пояснень свідків правопорушення, що унеможливлює висновок про наявність складу правопорушення та доведеність вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Доказів того, що позивач порушив п.11.2 та п.11.5 Правил дорожнього руху відповідачем у судове засідання також не надано.

Згідно ч.3 ст.162 КАС України адміністративному суду надано повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком ч.2), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. За змістом ст.293 КУпАП під час розгляду позову на постанову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З наведених вище підстав, позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови серії ВІ №199243 від 12.09.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді сплати штрафу підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд, у разі задоволення адміністративного позову, не наділений повноваженнями вирішувати питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у задоволенні даної позовної вимоги, суд відмовляє.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст. 288, 289 та 293 КУпАП, ст.ст. 10, 11, 160-164, 1712 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора дорожньо-патрульної служби ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Кременчука Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, прапорщика міліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВІ №199243 від 12.09.2010р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. на ОСОБА_1 скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя :