Справа № 810/1297/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ 810/1297/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Пасічний П.П.,

від відповідача - Юрченко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ»

до Київської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та визнання протиправними та скасування карток відмови у прийнятті митних декларацій,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство «МОНОМАХ» (далі - позивач, ПрАТ «МОНОМАХ», Підприємство) з позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 19.01.2015 № 125110011/2015/010004/1, від 20.01.2015 №125110011/2015/010006/1, та визнання протиправними та скасування карток відмови у прийнятті митних декларацій від 19.01.2015 №125110011/2015/00005, від 20.01.2015 №125110011/2015/00007.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товарів, що ввозились на територію України, Підприємство самостійно визначило їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), заявило відповідні показники в митних деклараціях, до яких, у тому числі додатково, додало документи, що її підтверджують, та в яких зазначено всі кількісні та якісні показники товарів, що ввозилися. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, не врахував подані підприємством документи, незаконно прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу та безпідставно сформував картки відмови у прийнятті митних декларацій.

Також позивач вважає безпідставними зауваження відповідача щодо наданих при імпортуванні товару висновків Київської торгово-промислової палати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. В письмових запереченнях проти позову зазначив, що при митному оформленні заявленої позивачем митної вартості товарів у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо поданих до митного оформлення документв. Так, було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари, а саме: копія експортної декларації містить посилання на зовнішньоекономічний контракт, який не відповідає контракту, згідно з яким надійшов товар на митну територію України; аналогічні розбіжності виявлені у сертифікаті відповідності та експертному висновку; прас-лист виробника містить інформацію щодо ціни на обмежену кількість товару, не містить терміну дії та із конкретно зазначеними умовами поставки. Також відповідач наголосив, що позивачем не було надано жодного із запитуваних митницею додаткових документів. Також із заперечень відповідача вбачається, що однією з підстав для витребування у позивача додаткових документів стало використання такого джерела інформації, як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов таких висновків.

Приватне акціонерне товариство «Мономах», код за , зареєстроване як юридична особа 17.11.2000, запис до ЄДР №0000049 від 23.09.2004.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем у січні 2015 року з Індії та Індонезії імпортований товар - чай чорний (ферментований), байховий, індійський нефасований та чай (ферментований), байховий, індонезійський, нефасований, листовий.

Так, 03.11.2014 між фірмою PT. SARIWANGI A.E.A., Індонезія (продавець) та ПрАТ «Мономах» (покупець) укладено контракт №PTS-1 (т. 1 а.с. 93-95), відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив товар, назва, ціна та умови постачання якого будуть вказані в Додатках, які є невід'ємною частиною даного контракту. Ціна товару та загальна сума контракту вказується в доларах США. Термін дії контракту - до 31.12.2019 або до повного використання його загальної вартості.

Цього ж дня між сторонами контракту № PTS-1 від 03.11.2014 укладено Додаток №1 до контракту (т. 1 а.с. 96), яким обумовлено ціну на товар партії поставки на загальну суму 35607,00 дол. США (номенклатура чай чорний індійський стд. 548 PF1 нефасований), 415 мішків по 65 кг загальною вагою 26975 кг. Умови поставки - CIF Одеса; термін відвантаження - листопад 2014 року; умови платежу - 100% протягом 120 днів від дати коносаменту.

05.11.2014 між фірмою Kampur Tea Co., Індія (продавець) та ПрАТ «Мономах» (покупець) укладено контракт №КТС-1 (т. 1 а.с. 44-46), відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив товар, назва, ціна та умови постачання якого будуть вказані в Додатках, які є невід'ємною частиною даного контракту. Ціна товару та загальна сума контракту вказується в доларах США. Термін дії контракту - до 31.12.2019 або до повного використання його загальної вартості.

Цього ж дня між сторонами контракту № КТС-1 від 05.11.2014 укладено Додаток №1 до контракту (т. 1 а.с. 47), яким обумовлено ціну на товар партії поставки на загальну суму 39380,00 дол. США (номенклатура чай чорний індонезійський стд. ВТ нефасований), 500 мішків по 44 кг загальною вагою 22000 кг. Умови поставки - CIF Одеса; термін відвантаження - листопад 2014 року; умови платежу - 100% протягом 120 днів від дати коносаменту.

На підставі контракту №КТС-1 від 05.11.2014 та відповідно до інвойсу KTC/C/TL/12/14-15 від 14.11.2014 (т. 1 а.с. 48) позивачем імпортовано товар (чай чорний (ферментований), байховий, індійський, нефасований у кількості 415 мішків, загальною вагою 26975 кг) на суму 35607,00 дол. США (далі - поставка-1).

З метою митного оформлення імпортованого за поставкою-1 товару позивачем до митного органу подано митну декларацію № 125110011/2015/000361 від 15.01.2015, якою визначено митну вартість товару за основним методом (за ціною договору) в розмірі 35607,00 дол. США (митна вартість 1,32 дол. США/кг, що по курсу НБУ на день оформлення - 15,77124 грн/дол. США склало 561566,54 грн.).

На підставі контракту №PTS-1 від 03.11.2014 та відповідно до інвойсу 301/SWE/B/14 від 27.11.2014 (т. 1 а.с. 30) позивачем імпортовано товар (чай чорний (ферментований), байховий, індонезійський, нефасований, листовий у кількості 500 мішків, загальною вагою 22000 кг) на суму 39380,00 дол. США (далі - поставка-2).

З метою митного оформлення імпортованого за поставкою-2 товару позивачем до митного органу подано митну декларацію № 125110011/2015/000365 від 15.01.2015, якою визначено митну вартість товару за основним методом (за ціною договору) в розмірі 39380,00 дол. США (митна вартість 1,79 дол. США/кг, що по курсу НБУ на день оформлення - 15,77124 грн/дол. США склало 621071,43 грн.).

19.01.2015 митним органом щодо поставки-2 сформовано картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125110011/2015/00005 (т. 1 а.с. 35-36), якою відмовлено у прийнятті митної декларації, та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2015/010004/1 від 19.01.2015 (т. 1 а.с. 31-32), яким митну вартість товару-2 визначено за резервним методом на рівні 3.14 дол. США/кг. У графі 33 даного рішення зазначено наступне: «Метод 1 не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності та декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог 59-60 Митного кодексу України; методи згідно ст.ст. 62-63 Митного кодексу України не застосовуються у зв'язку з відсутньою інформацією щодо ціни складових для визначення за даними методами. Метод № 5 - митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг. Метод № 6 - використаний з урахуванням інформації: рішення митного органу 125110011/2014/23478 від 31.12.2014, № 100270004/2014/309242 від 11.12.2014. Проведено консультацію між митним органом та декларантом відповідно до вимог ст. 57 Митного кодексу України. Перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом: 1) виписка з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

20.01.2015 митним органом щодо поставки-1 сформовано картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125110011/2015/00007 (т. 1 а.с. 37-38), якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товару, та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2015/010006/1 від 20.01.2015 (т. 1 а.с. 33-34), яким митну вартість товару-1 визначено за резервним методом на рівні 3.14 дол. США/кг. У графі 33 даного рішення зазначено наступне: «Метод 1 не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності та декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог 59-60 МКУ; методи згідно ст. ст. 62-63 МКУ не застосовуються у зв'язку з відсутньою інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами. Метод № 5 - митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг. Метод № 6 - використаний з урахуванням інформації: МД від 04.11.2014 №100270002/2014/30772; №100270004/2014/210014 від 30.12.2014 та № 110080000/2015/100365 від 16.01.201. Проведено консультацію між митним органом та декларантом відповідно до вимог ст. 57 МКУ. Перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 МКУ за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом: 1) виписка з бухгалтерської документації; 2) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

З метою випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивачем подані нові митні декларації, у яких вказано митну вартість товару на рівні, визначеному митним органом.

Листами від 10.02.2015 (т. 1 а.с. 39-40) позивач направив на адресу митного органу запропоновані для надання додаткові документи та просив визнати митну вартість товарів 1 та 2 за ціною контракту.

Листом № 1399/5/10-70-60-04-47 від 18.02.2015 (т. 1 а.с. 41-43) митний орган повідомив позивачу про відсутність підстав для перегляду оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.

Вказаний лист містить наступні зауваження: «Надані Вами додаткові документи розглянуті митницею та взяті до уваги, але не стали підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів з наступних причин. Надана копія експортної декларації містить дані про зовнішньоекономічний контракт від 08.10.2014 №КТС/КОL/14/27, який не відповідає контракту (№ КТС-1 від 05.11.2014), згідно з яким надійшов товар на митну територію України і який заявлено декларантом під час митного оформлення у графі 44 митних декларацій. У наданому декларантом сертифікаті якості на індійський чай від 06.12.14 № 00-14-15/1035 також містяться дані про зовнішньоекономічний контракт №КТС/КОL/14/27, який не відноситься до оцінюваного товару. В наданому експертному висновку від 15.01.2015 № Ц-860/1 одним із джерел цінової інформації використано середню ціну на індійській листовий чай в листопаді та грудні 2014 року на аукціоні (Коімбатур, Індія). Разом з тим, ціна на чай, що імпортується підприємством визначена в додатковій угоді від 05.11.2014 №1 та інвойсі від 14.11.2014 № КТС/С/ТL/12/14-15 на початок листопада. Експертом використано у висновку в якості документу, що підтверджує якісні характеристики товару, сертифікат якості від 25.11.2014 № 648-489/FUM/СІІ/14, який не відповідає наданому митниці (№ 648-489/САQ/СІІ/ХІ/14 від 25.11.2014).»

Вважаючи оскаржувані картки відмови та рішення про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що загалом позивачем до митного органу були надані наступні документи:

1. Щодо поставки-1 (т. 1 а. с. 44-92):

- контракт № КТС-1 від 05.11.2014;

- додаток №1 від 05.11.2014 до контракту № КТС-1 від 05.11.2014;

- інвойс № КТС/С/ТL/12/14-15 від 14.11.2014;

- прайс-лист від 05.11.2014;

- калькуляція на чай чорний індійський від 14.11.2014;

- СМR №3115 від 12.01.2015;

- договір на транспортно-експедиційне обслуговування №23/12-22 від 23.12.2009;

- коносамент (bill of landing);

- сертифікат походження товару № 44385723 від 25.11.2014;

- фітосанітарний сертифікат № 52РС 402441 від 14.11.2014;

- сертифікат якості, кількості, ваги товару № СО-14-15/Ю35 від 06.12.2014;

- фумігаційний сертифікат № 011А від 15.11.2014;

- сертифікат про відсутність ГМО;

- карантинний дозвіл на імпорт № 15/06041 від 14.08.2014;

- висновок державної сан-епідем експертизи №05.03.02-03/77873 від 25.12.2014; .

- митна декларації країни відправлення № 6096712 від 20.11.2014;

- лист виробника від 16.01.2015 про виправлення неточностей;

- лист виробника від 16.01.2015 про середню ціну чаю на аукціонах в 2014 році;

- екологічна декларація № 1131 від 12.01.2015;

- експертний висновок Київської ТПП № Ц-860/1 від 15.01.2015;

- картка взаєморозрахунків із іноземним постачальником №63 за січень 2015 року;

- прибуткова накладна № М-00000035 від 20.01.2015;?

- статистичний звіт по проекту індійського чайного електронного аукціону по лотам, кількості проданого чаю та середніх цін за сезон 2014 року;

- звіти по чайним аукціонам про ціни;

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами;

- листи ПрАТ «Мономах» №15/14 від 16.01.2015 та №16/14 від 20.01.2015;

- платіжні доручення про сплату митних платежів № 36 від 09.01.2015 на суму 113000,00 грн. та № 210 від 20.01.2015 на суму 156000,00 грн.;

2. Щодо поставки-2 (т. 1 а.с. 93-125):

- контракт № РТS-1 від 03.11.2014;

- додаток №1 від 03.11.2014 до контракту № РТS-1 від 03.11.2014;

- інвойс № 301/SWE/В/14 від 21.11.2014;

- прайс-лист від 03.11.2014;

- калькуляція на чай чорний індонезійський 21.11.2014 ;

- СМR № 3114 від 12.01.2015;

- договір на транспортне експедирування №23/12-22 від 23.12.2009;

- коносамент (bill of landing) від 27.11.2014;

- сертифікат походження товару № 0019401 /СВ1М/2014 від 01.12.2014;

- фітосанітарний сертифікат від 26.11.2014;

- сертифікат якості;

- фумігаційний сертифікат від 25.11.2014;

- сертифікат про відсутність ГМО;

- карантинний дозвіл на імпорт № 15/06045 від 14.08.2014;

- висновок державної сан-епідем. експертизи №05.03.02-03/77874 від 25.12.2014;

- митна декларації країни відправлення № 757489 від 22.11.2014;

- екологічна декларація № 1130 від 12.01.2015;

- експертний висновок Київської ТПП № Ц-860/2 від 15.01.2015;

- лист компанії виробника від 14.01.2015 про відсутність продажу чаю на біржі та відсутність біржових котирувань на вироблений чай;

- листи ПрАТ «Мономах» №16/14 від 16.01.2015 та № 12/14 від 19.01.2015;

- картка взаєморозрахунків із іноземним постачальником №63 за січень 2015 року;

- прибуткова накладна № М-00000034 від 20.01.2015 року.

- звіт по чайним аукціонам про ціни;

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами;

- платіжні доручення про сплату митних платежів №35 від 08.01.2015 на суму 125000,00 грн. та №190 від 19.01.2015 на суму 96000,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності 01.06.2012 (далі - Митний кодекс України), а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного Кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного Кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед іншого, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Приведена норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, згідно з якими митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України, серед іншого, передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного Кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, право митного органу на витребування додаткових документів закон пов'язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Такими імперативними умовами є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та/або існування обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

З аналізу приведених норм також вбачається наявність у митного органу обов'язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв'язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов'язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв'язку.

При цьому, згідно із частиною четвертою статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов'язаними між собою, тільки якщо: вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і працівником; будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї самої сім'ї. Особи, які пов'язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов'язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під вказані критерії.

Як вбачається з наявних матеріалів, витребовуючи у позивача шляхом направлення електронних повідомлень (т. 1 а.с. 21 та 24) додаткові документи, відповідач не навів жодного обґрунтування обставин, які викликали сумнів у правильності визначення митної вартості.

Графи 33 спірних рішень про коригування митної вартості товару також не містять обґрунтування щодо обставин, які викликали сумнів, або складових митної вартості, які не були підтверджені наданими позивачем документами.

При цьому, як було зазначено вище, митний орган листом від 18.02.2015 повідомив позивачеві про наступні причини невизнання заявленої підприємством митної вартості:

- невідповідність реквізитів контракту у експортній декларації та сертифікаті якості («від 08.10.2014 № КТС/КОL/14/27», а не «№ КТС-1 від 05.11.2014»);

- зауваження до висновку Київської ТПП від 15.01.2015 № Ц-860/1.

Як встановлено судом, листом виробника - Kamrup Tea Company - від 16.01.2015 (т. 1 а.с. 70), який був наданий митному органу, повідомлено, що у розділі «експортний контракт» помилково вказано попередній контракт на продаж № КТС/С/ТL/12/14-15 від 08.10.2014. Привільний експортний контракт - № КТС-1 від 05.11.2014.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем під час митного оформлення митному органу надані експертні висновки Київської торгово-промислової палати № Ц-860/1 від 15.01.2014 (т. 1 а.с. 73-74) та № Ц-860/2 від 15.01.2014 (т. 1 а.с. 117-118), якими встановлено ринкову вартість товару-1 на рівні 1,32 дол. США/кг та товару-2 на рівні 1,79 дол. США/кг відповідно.

Щодо тверджень відповідача про неможливість вважати вказані висновки доказом, на підставі якого можна визначити митну вартість за ціною договору, суд зауважує, що відповідно до положень частини 2 статті 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Окрім цього, як пояснив позивач та вбачається з матеріалів справи, експертом Київської торгово-промислової палати у експертному висновку № Ц-860/2 від 15.01.2015 в переліку наданих позивачем документів для експертизи дійсно зазначено сертифікат якості № 648-489/FUM/СІІ/ХІ/14 від 25.11.2014 замість № 648-489/САQ/СІІ/ХІ/14 від 25.11.2014, номер якого помилково було продубльовано експертом з наданого позивачем фумігаційного сертифікату № 648-489/FUM/СІІ/ХІ/14 від 25.11.2014 для дослідження.

Отже, відповідач під час розгляду справи не довів суду того, що позивач у деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності.

Щодо посилання відповідача у запереченнях на те, що прайс-лист виробника від 04.08.2014 містить інформацію щодо ціни на обмежену кількість товару, не містить терміну дії, а також всієї необхідної інформації (одиниць виміру, валюти, терміну дії тощо) суд зазначає, що прайс-лист не є основним документом, перелік яких міститься у частині другій статті 53 Митного кодексу України. Крім того, чинним законодавством не передбачені чіткі вимоги до прайс-листів.

У даній справі судом також не встановлено існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Також суд зазначає, що лише спрацювання форми контролю автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, як підстава для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої декларантом митної вартості, а також як підстава для обмеження у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору законодавством не передбачена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.02.2015 № К/800/13328/13.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність у Митного органу підстав витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, спірні рішення не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної Митним органом у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкривають конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на їх невідповідність вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Частиною другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено обгрунтованих обставин, які б свідчили про наявні розбіжності, що не дають можливість підтвердити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також відповідачем не доведено неможливості застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

В свою чергу суд констатує, що надані позивачем для митного оформлення документи у повній мірі підтверджують заявлену митну вартість ввезеного товару та містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Таким чином, у відповідача під час прийняття рішень про коригування митної вартості товарів не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Відповідно до пункту 1 Загального вступного коментарю до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (набула чинності для України 16.05.2008) первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", як це визначено в Статті 1 даної Угоди. Статті від 2 до 7 передбачають методи визначення митної вартості у випадках, коли вона не може бути визначена згідно з положеннями Статті 1.

З наведеного вбачається, що Митний орган не обґрунтував у своїх рішеннях та під час судового розгляду, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не навів обставини, які мали були бути підтвердженні додатково запитаними митним органом документами.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, відповідачем при невизнанні митної вартості, заявленої позивачем, та визначенні митної вартості за іншим, відмінним від першого, методом, необґрунтовано із посиланням на надані декларантом документи, причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, тому митна вартість повинна бути визнана автоматично.

Митним органом не доведено неможливості застосування інших методів визначення митної вартості, окрім резервного.

Згідно з частиною 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованого в Мін'юсті 01.06.2012 за № 883/21195, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, у графі 33 зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів, окрім резервного.

Проте, відображення даного факту у рішенні не є достатнім та беззаперечним доказом проведення консультації у разі заперечення цього факту декларантом, оскільки консультація проводиться до прийняття рішення.

Так, митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування. При цьому, ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів та прийнятого рішення про коригування митної вартості до позивача не надходило, що свідчить про відсутність зі сторони митного органу будь-якої спрямованості на діалог з декларантом з метою визначення основи митної вартості.

При цьому, у графі 33 оскаржуваних рішеннях не зафіксовані результати проведеної консультації, а лише вказані причини через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. Так, Верховний Суд України зазначає, що у разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог статті 266 Митного кодексу України зобов'язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів. (постанови Верховного Суду України від 14.05.2013 у справі № 21-130а13, від 21.01.2011 у справі № 21- 56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11, від 03.07.2012 у справі № 21-197а12).

Суд також зауважує, що Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться у ЄАІС Держмитслужби України, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Та обставина, що у ЄАІС Держмитслужби України є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами задекларований та розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості виникнення сумнівів щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей та правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, відмови у митному оформленні імпортованого позивачем товару та прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, відмовив у митному оформленні товару та прийняв оскаржувані рішення, відтак такі рішення та відповідні картки відмови підлягають скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 136, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці ДФС Митний пост "Східний термінал" про коригування митної вартості товарів від 19.01.2015 № 125110011/2015/010004/1, від 20.01.2015 №125110011/2015/010006/1.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.01.2015 № 125110011/2015/00005, від 20.01.2015 № 125110011/2015/00007.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "МОНОМАХ" судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний су.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 25 травня 2015 р.