Справа № 816/978/15-а
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/978/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді - Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив скасувати рішення Кременчуцької ОДПІ №1350/С/16-03-17-02-10 від 17 лютого 2015 року, яким йому відмовлено у наданні податкової знижки за 2014 рік, та зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ перерахувати суму податкової знижки в розмірі 2 372,66 грн. за реквізитами, зазначеними у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на протиправність відмови Кременчуцької ОДПІ у наданні права скористатись податковою знижкою у 2014 році. Такі свої твердження мотивував тим, що він як платник податків на підставі п.п. 166.3.1,166.3.6 п.166.3 ст.166 Податкового кодексу України має право на податкову знижку у 2014 році у зв'язку з тим, що ним разом з дружиною ОСОБА_3 було сплачено кошти за користування іпотечним житлом на підставі кредитного договору №202/2/2012-ф та договору іпотеки №202/2/2012-ф, а також від ТОВ "ІСІДА-IVF" було отримано послуги щодо запліднення in vitro на підставі договору №5091. Вказане підтверджується відповідними квитанціями, актом виконаних робіт від 18.11.2014 та фіскальними чеками. Наголошував на тому, що оплата за користування іпотечним житлом кредитом та за отримані репродуктивні послуги відбулась за рахунок спільних сімейних коштів, а тому в силу положень Сімейного та Податкового кодексів України, податковою знижкою може скористатись у відповідному звітному періоді один із подружжя. Стверджував про помилковість висновків відповідача, що податковою знижкою в даному випадку може скористатись виключно жінка, відносно якої проводились медичні процедури, та яка є позичальником іпотечного житлового кредиту, в силу принципу спільності майна подружжя. Таким чином, оскільки дружина ОСОБА_3. правом на податкову знижку у 2014 року не скористалась за місцем своєї податкової реєстрації, позивач має право на повернення задекларованих коштів з державного бюджету.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У письмових запереченнях проти позову просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення про відмову ОСОБА_3 у наданні податкової знижки у 2014 році. Стверджував, що згідно із ст. 48 Основ законодавства про охорону здоров'я від 19.11.92 N 2801-XII, застосування штучного запліднення та імплантації ембріона здійснюється згідно з умовами та порядком, встановленими центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я, за медичними показаннями повнолітньої жінки, з якою проводиться така дія, за умови наявності письмової згоди подружжя, забезпечення анонімності донора та збереження лікарської таємниці. Відповідно до "Порядку проведення клінічних випробувань тканинних і клітинних трансплантатів та експертизи матеріалів клінічних випробувань й унесених змін до Порядку проведення клінічних випробувань лікарських засобів та експертизи матеріалів клінічних випробувань, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.06.2006 року , донор - це особа, у якої за життя або після її смерті взято анатомічні матеріали для трансплантації або виготовлення біоімплантантів. При штучному заплідненні донором є чоловік, а платником податку, який має право на податкову знижку - жінка, з якою проводиться така дія. Враховуючи те, що дії з допоміжних репродуктивних технологій проводились із жінкою, дружиною позивача, то скористатись правом щодо включення до податкової знижки оплати допоміжних репродуктивних технологій може платник податку - виключно жінка, ОСОБА_3.

Крім того, відповідач наголошував на тому, що право включити до складу податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом має той член подружжя, який є позичальником такого кредиту. Оскільки згідно відповідних іпотечних договорів в даному випаду позичальником є дружина позивача, ОСОБА_3, то і право на отримання податкової знижки має виключно вказана особа. Таким чином, податковим органом було правомірно відмовлено позивачу у наданні відповідної податкової знижки, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених даною статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів та відсутність потреби допитати свідка чи експерта, суд, зважаючи на положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 19 травня 2015 року перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що громадянин України, ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1, виданий Автозаводським РВ КМУ МВС України в Полтавській області 21 червня 1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 43-47/ та перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 /а.с.42/.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2014 року між ТОВ "ІСІДА-SVF" (Клініка) та ОСОБА_3, ОСОБА_1 (Пацієнт) було укладено договір № 5091 про проведення запліднення in vitro , відповідно до умов якого Пацієнт потребує лікування, а Клініка бере на себе зобов'язання надати останньому медичну допомогу, що полягає в лікуванні безпліддя Пацієнта шляхом проведення запліднення in vitro, методом запліднення яйцеклітин дружини спермою чоловіка і перенесення ембріона(ів) у порожнину матки дружини, яку Пацієнт зобов'язується прийняти та сплатити на умовах даного Договору /а.с.15-18/.

Актом про прийняття - передачі наданої медичної допомоги від 18 листопада 2014 року сторони підтвердили виконання вимог договору № 5091 від 25 вересня 2014 року, а саме: проведення запліднення in vitro (з медикаментами). Вартість лікування склала 29 430 грн та була сплачена позивачем - ОСОБА_1 та його дружиною - ОСОБА_3, у повному обсязі, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією фіскального чеку /а.с.21/.

Крім того, судом встановлено, що між ПАТ АБ "Укргазбанк" (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено кредитний договір №202/2/2012-ф від 29 листопада 2012 року, згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 61 000 грн для інвестування в об'єкт будівництва, яким є квартира АДРЕСА_1, шляхом внесення коштів Фонду фінансування будівництва. Кредит надається з 29 листопада 2012 року по 26 листопада 2027 року /а.с.22-27/. Між тими ж сторонами також 29 листопада 2012 року було укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно №202/2012/-ф без оформлення заставної, умовами якого встановлено порядок повернення Банку кредитних коштів та відповідних процентів за користування кредитними коштами /а.с.28-3/.

ОСОБА_3 у 2014 році щомісячно сплачувались кошти на погашення відсотків згідно кредитного договору №202/2/2012ф від 29 листопада 2012 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій та меморіального ордеру /а.с.26-41/.

Позивачем 20 січня 2015 року було подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік /а.с.9-14/. В рядку 11 "Сума податку, на яку зменшуються податкові зобов'язання у зв'язку з використанням права на податкову знижку згідно із статтею 166 Податкового кодексу України" вказаної декларації зазначена сума "2 372,66 грн".

Листом Кременчуцької ОДПІ вихідний № 1350/С/16-03-17-02-10 від 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 було повідомлено про відсутність підстав для отримання ним податкової знижки за 2014 рік відповідно до підпунктів 166.3.1, 166.3.6 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України /а.с.7-8/. Вказану відповідь податковий орган обґрунтовував тим, що відповідно до пп. 166.3.6 п. 166.3 ст. 166 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 N 2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень п. 164.6 ст. 164 ПКУ, фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, зокрема, суму витрат платника податку на оплату допоміжних репродуктивних технологій згідно з умовами, встановленими законодавством, але не більше ніж сума, що дорівнює третині доходу у вигляді заробітної плати за звітний податковий рік. Згідно із ст. 48 Основ законодавства про охорону здоров'я від 19.11.92 N 2801-XII, застосування штучного запліднення та імплантації ембріона здійснюється згідно з умовами та порядком, встановленими центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я, за медичними показаннями повнолітньої жінки, з якою проводиться така дія, за умови наявності письмової згоди подружжя, забезпечення анонімності донора та збереження лікарської таємниці. Враховуючи те, що дії із допоміжних репродуктивних технологій проводились із жінкою, то скористатися правом щодо включення до податкової знижки оплати допоміжних репродуктивних технологій може платник податку - жінка, тобто дружина позивача, ОСОБА_3.

Крім того, відповідачем було вказано, що згідно п.п.166.3.1 п. 166.3 ст. 166 Податкового кодексу України платник податку має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року (п.175.1 ст.175 Кодексу). Зокрема, відповідно до п.175.1 ст.175 Кодексу, у разі якщо будинок (квартира, кімната) купується за рахунок іпотечного житлового кредиту, частина суми процентів, що включається до податкової знижки платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, дорівнює добутку суми процентів, фактично сплачених платником податку протягом звітного податкового року в рахунок погашення, і коефіцієнт, що враховує мінімальну площу житла для визначення податкової знижки, розрахованого відповідно до п.175.3 цієї статті. Отже, право включити до складу податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом має той член подружжя, який є платником та позичальником такого кредиту, тобто дружина позивача, ОСОБА_3.

З даним рішенням Кременчуцької ОДПІ ОСОБА_3 не погодився, звернувшись до суду з позовом про його скасування та зобов'язання Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції зарахувати до податкової знижки суму витрат на оплату допоміжних репродуктивних технологій та витрат на погашення частини процентів за користування іпотечним житловим кредитом в загальному розмірі 2 372,66 грн, що зазначена у поданій позивачем податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік від 20 січня 2015 року, та перерахувати означені кошти за зазначеними у декларації реквізитами.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, та вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова знижка - це документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати.

Нормою пункту 166.1 статті 166 Податкового кодексу України, встановлено, що платник податку має право скористатись податковою знижкою до кінця податкового року, наступного за звітним. У разі, якщо платник не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.

Згідно із статтею 166 Податкового кодексу України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки, визначено у п. 166.3 ст. 166 ПКУ. До даного переліку включається частина суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу (п.п.166.3.1 п.166.3 ст.166 ПКУ); сума витрат платника податку на оплату допоміжних репродуктивних технологій згідно з умовами, встановленими законодавством, але не більше ніж сума, що дорівнює третині доходу у вигляді заробітної плати за звітний податковий рік (пп. 166.3.6 п. 166.3 ст. 166 ПКУ).

Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації (пп. 166.1.2 п. 166.1 ст. 166 Податкового кодексу України).

Згідно із підпунктом 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 Податкового кодексу України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема, квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Відповідно до положень частини сьомої статті 281 Цивільного кодексу України, повнолітні жінка або чоловік мають право за медичними показаннями на проведення щодо них лікувальних програм допоміжних репродуктивних технологій згідно з порядком та умовами, встановленими законодавством.

Положеннями статті 48 Основ законодавства України про охорону здоров'я передбачено, що застосування штучного запліднення та імплантації ембріона здійснюється згідно з умовами та порядком, встановленими центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я, за медичними показаннями повнолітньої жінки, з якою проводиться така дія, за умови наявності письмової згоди подружжя, забезпечення анонімності донора та збереження лікарської таємниці.

Як стверджує податковий орган, при штучному заплідненні донором є чоловік, а платником податку , який має право на податкову знижку - жінка, з якою проводиться така дія.

Таким чином, оскільки дії із допоміжних репродуктивних технологій проводились із жінкою, дружиною позивача ОСОБА_3, податковий орган дійшов висновку, що саме вона має право на зарахування до податкової знижки витрат на оплату вказаних послуг.

Крім того, як вважає податковий орган, оскільки дружина позивача є позичальником відповідного іпотечного житлового кредиту, саме ОСОБА_3 має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування таким кредитом.

Суд вважає такі висновки Кременчуцької ОДПІ помилковими та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, у тому числі, заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України.

Таким чином, Сімейне право України закріплює принцип спільності майна подружжя, який означає об'єднання майна чоловіка і жінки (повністю або в певній частини) в єдину майнову масу та встановлення ряду спеціальних правил щодо його володіння, користування та розпорядження. Режим спільності майна подружжя означає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, вважається спільним, якщо інше не встановлено домовленістю сторін; подружжя має рівні права щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності; майно належить подружжю без визначення часток кожного з них у праві власності; права подружжя на майно визнаються рівними незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); до тих пір, поки не буде доведено протилежне, вважається, що кожен з подружжя, який здійснює правочини щодо розпорядження спільним майном, діє в інтересах подружжя.

Відповідно до ст.90 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах , пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя.

Отже, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 довів, що вони разом з дружиною, ОСОБА_3 діяли в інтересах подружжя, оплата послуг допоміжних репродуктивних технологій, наданих дружині позивача за договором від 25.09.2014 №5091 року, та процентів за користування коштами іпотечного житлового кредиту на підставі договору від №202/2/2012-ф від 29.11.2012 відбулась за рахунок спільних коштів подружжя.

Суд бере до уваги посилання податкового органу на те, що ОСОБА_3 у 2014 році скористалась правом на отримання податкової знижки. Разом з тим, як вбачається з наявної у матеріалах копії поданої дружиною позивача податкової декларації про майновий стан і доходи № від 22.01.2015 та додатку 6 до рядка 11, вказана особа не заявляла до відшкодування суми витрат, понесених на оплату репродуктивних технологій за договором від 25.09.2014 №5091. Крім того, суми витрат на оплату процентів за користування коштами іпотечного житлового кредиту ОСОБА_3 віднесені до податкової знижки на підставі платіжних доручень, номера та суми яких є іншими, ніж тих, на підставі яких ОСОБА_1 віднесено відповідні суми до податкової знижки у своїй податковій декларації про майновий стан і доходи від 20.01.2015 року /а.с.9- 14, 76-80/.

З огляду на викладене, суд не погоджується з висновком відповідача щодо відсутності у позивача права скористатися вищезазначеною податковою знижкою, а відтак - приходить до висновку про наявність правових підстав для надання податкової знижки позивачу.

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції №1350/С/16-03-17-02-10 від 17.02.2015 про відмову у наданні податкової знижки ОСОБА_1 в 2014 році.

Згідно п.179.8. ст.179 Податкового кодексу України, сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

Враховуючи припис даної норми, суд вважає за необхідне зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ зарахувати до податкової знижки ОСОБА_1 у 2014 році витрати в сумі 2 372,66 грн, понесені на оплату допоміжних репродуктивних технологій, наданих дружині позивача за договором від 25.09.2014 №5091 року, та процентів за користування коштами іпотечного житлового кредиту на підставі договору від №202/2/2012-ф від 29.11.2012. Таким чином, означена сума підлягає поверненню позивачу з бюджету на рахунок, зазначений останнім у декларації.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення, на відміну від позивача, який довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції №1350/С/16-03-17-02-10 від 17.02.2015 про відмову у наданні податкової знижки ОСОБА_1 в 2014 році.

Зобов"язати Кременчуцьку ОДПІ зарахувати до податкової знижки ОСОБА_1 у 2014 році витрати в сумі 2 372,66 грн ( дві тисячі триста сімдесят дві гривні шістдесят шість копійок), понесені на оплату допоміжних репродуктивних технологій, наданих дружині позивача за договором від 25.09.2014 №5091 року, та процентів за користування коштами іпотечного житлового кредиту на підставі договору від №202/2/2012-ф від 29.11.2012, та перерахувати вказані кошти на рахунок, що зазначений у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати за сплати судового збору в сумі 182,70 грн. ( сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок ).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.С. Бойко