Справа № 810/962/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року 810/962/15

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Щавінського В.Р. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про корегування заявленої митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.09.2014 р. №100250002/2014/000283/2, від 17.09.2014 р. №100250002/2014/000886/2.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зауважено на неправомірності дій митного органу щодо визначення митної вартості товару за резервним методом, без доведення неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. В свою чергу, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за основним методом, а саме за ціною договору. Тому, на дуМитного кодексу України позивача, оскаржувані рішення митного органу є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Просив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження та у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу суду письмові заперечення проти даного адміністративного позову в яких просив відмити в його задоволенні.

Відповідно до приписів ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» є юридичною особою, зареєстроване 02.12.2002 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АГ №876788.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» та «AIMON GROUP LIMITED» (Китай) був укладений контракт купівлі-продажу товарів № 068/13. Предметом даного контракту є постачання непродовольчої продукції в асортименті, кількості та за цінами, визначеними інвойсами.

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов зовнішньоекономічного контракту, позивачем 11.09.2014р. було подано до відповідача митну декларацію (надалі - МД) №100250002/2014/068332, згідно якої було заявлено в режимі імпорт - 40 наступні товари:

- Товар №1: вироби для новорічних, різдвяних свят в аерозольній упаковці: сніг штучний в балончику, спрей-серпантин святковий, торговельна марка «Yongkang Chaoshuai», виробник «Yongkang Chaoshuai Arts&Crafts CO., LTD», країна виробництва: СN (Китай), за митною вартістю одиниці товару 2,60 доларів США /кг;

- Товар №2: вироби для свят, карнавалів або для розваг: хлопавка святкова пневматична, торговельна марка «Yongkang Chaoshuai», виробник «Yongkang Chaoshuai Arts&Crafts CO., LTD», країна виробництва: СN (Китай), за митною вартістю одиниці товару 2,85 доларів США /кг (електронне декларування).

Також, позивачем було подано до відповідача аналогічну МД від 16.09.2014 №100250002/2014/068534 за митною вартістю одиниці товару 3,28 доларів США /кг (електронне декларування).

Поставка товарів здійснювалась на умовах CFR UA Odessa.

На підтвердження задекларованої митної вартості товарів ТОВ «Фоззі-Фуд» надало документи, перелік яких вказано у графах 44 вказаних МД, зокрема, для МД від 11.09.2014 №100250002/2014/068332 позивачем надано:

- декларацію митної вартості від 12.09.2014 № 100250002/2014/068332;

- зовнішньоекономічний контракт № 068/13 від 25.11.2013 р. між ТОВ ««Фоззі-Фуд» та «AIMON GROUP LIMITED» (Китай);

- рахунок-фактуру від 01.08.2014 № FZAMC14062;

- пакувальний лист від 01.08.2014 № FZAMC14062;

- виписку з банківського рахунку від 02.09.2014 б/н про оплату вартості товару;

- коносамент від 06.08.2014 №NBCA049976;

- страховий поліс від 07.08.2014 № 2246.

На підтвердження задекларованої митної вартості для МД від 16.09.2014 №100250002/2014/068534 позивачем надано:

- декларацію митної вартості від 16.09.2014 №100250002/2014/068534;

- зовнішньоекономічний контракт № 068/13 від 25.11.2013 р. між ТОВ ««Фоззі-Фуд» та «AIMON GROUP LIMITED» (Китай);

- рахунок-фактуру від 08.08.2014 № FZAMC14069;

- пакувальний лист від 08.08.2014 № FZAMC14069;

- платіжне доручення від 07.09.2014 №1078 про оплату вартості товару;

- коносамент від 18.08.2014 №951949430;

- страховий поліс від 28.08.2014 № 2385.

Судом встановлено, що митна вартість товару позивачем визначена виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, який встановлено статтею 58 Митного кодексу України.

Відповідачем було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митними деклараціями та надіслано електронні повідомлення позивачу, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту необхідно подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме:

- щодо МД від 11.09.2014 №100250002/2014/068332: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- щодо МД від 16.09.2014 №100250002/2014/068534: за наявності - інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За результати розгляду повідомлень митного органу декларантом, ТОВ «Фоззі-Фуд», відповідними листами було повідомлено митницю про надання таких додаткових документів:

- щодо МД від 11.09.2014 №100250002/2014/068332: комерційної пропозиції від 01.06.2014 № 01/06/14; прейскуранта (прайс-листа) від 01.04.2014 б/н; копії митної декларації країни відправлення від 15.08.2014 №4598823; фрахту №FZAMC14062 08.08.2014; виписки з бухгалтерської документації від 10.09.2014 б/н; платіжного доручення в іноземній валюті від 01.09.2014 №1059; заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів №4727 від 01.09.2014; листа відправника від 10.09.2014 б/н про комерційну таємницю.

- щодо МД від 16.09.2014 №100250002/2014/068534: комерційної пропозиції від 15.06.2014 № 15/06/14; прейскуранта (прайс-листа) від 10.06.2014 б/н; копії митної декларації країни відправлення від 08.08.2014 №204598889; фрахту від 08.08.2014; виписки з бухгалтерської документації від 10.09.2014 б/н; виписки по особовому рахунку від 05.09.2014 б/н; листа відправника від 10.09.2014 б/н про комерційну таємницю.

Крім того, зазначеними листами декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» письмово повідомив митницю про неможливість надання інших документів на момент митного оформлення.

За таких обставин, відповідачем прийнято картки відмови у прийнятті митних декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, якими скориговано митну вартість товару, а саме:

від 12.09.2014 р. №100250002/2014/000283/2, згідно якого заявлена митна вартість товару №1 становила 2,60 доларів США /кг, після коригування - 4,00 доларів США /кг; товару №2 становила 2,85 доларів США /кг, після коригування - 4,00 доларів США /кг

від 17.09.2014 р. №100250002/2014/000886/2, згідно якого заявлена митна вартість становила 3,28 доларів США /кг, після коригування - 5,00 доларів США /кг.

Дослідивши зміст оскаржуваних рішень судом встановлено, що причинами відмови у визнанні заявленої митної вартості вказано наступні обставини (графа 33 рішень):

Рішення від 12.09.2014 р. №100250002/2014/000283/2 - митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком і відповідно до умов, наведених у ст. 53 Митного кодексу України); невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товарів умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України; у митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: умови оплати в інвойсі не співпадають з тими, що зазначені в контракті, крім того, не надано всі документи, що впливають на митну вартість товару.

Рішення від 17.09.2014 р. №100250002/2014/000886/2 - митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком і відповідно до умов, наведених у ст. 53 Митного кодексу України); невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваних рішень митна вартість товарів визначалася відповідачем за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаних митним органом вартостях.

З метою випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання на різницю між митними платежами, обчисленими із заявленої митної вартості, та митними платежами, обчисленими із скоригованої митним органом митної вартості, позивачем подано відповідачу нові митні декларації, а саме: від 12.09.2014р. №100250002/2014/068402; від 17.09.2014р. №100250002/2014/068585.

У подальшому, позивач звернувся до митного органу із запитами щодо надання письмової інформації про причини, через які заявлена митна вартість не може бути визнана та інформації про порядок і метод визначення митної вартості, застосовані при її коригуванні.

Відповідач листами від 30.09.2014р. №10908/1/26-70-61-05, від 30.09.2014р. №10909/1/26-70-61-05 повідомив ТОВ «Фоззі-Фуд» про виникнення у митного органу сумнівів щодо заявленої митної вартості та про те, що декларантом витребувані додаткові документи надано не в повному обсязі.

27 листопада 2014 року позивач, скориставшись правом, наданим частиною восьмою статті 55 Митного кодексу України, листом № УРБ 10/14-5537 надав митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, відповідач дійшов висновку, що надані документи не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості.

В той же час, позивач вважає прийняті рішення про визначення митної вартості такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому оскаржив їх, звернувшись із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частини четверта та п'ята статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості, наведений у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

В силу положень частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частини третя та четверта статті 53 Митного кодексу України).

Тобто, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні.

Такими імперативними умовами є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та/або існування обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

З аналізу вказаних статей також вбачається наявність у митного органу обов'язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв'язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов'язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв'язку.

При цьому, згідно із частиною четвертою статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов'язаними між собою, тільки якщо: вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і працівником; будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї самої сім'ї. Особи, які пов'язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов'язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під вказані критерії.

Як вбачається з наявних матеріалів, у рішенні від 12.09.2014 р. №100250002/2014/000283/2 відповідач послався як на підставу виникнення сумнівів на ту обставину, що умови оплати в інвойсі не співпадають з тими, що зазначені в контракті, крім того, не надано всі документи, що впливають на митну вартість товару.

Разом з цим, як встановлено судом, пунктом 8.1 контракту № 068/13 від 25.11.2013 р. між ТОВ ««Фоззі-Фуд» та «AIMON GROUP LIMITED» (Китай) передбачено, що оплата здійснюється протягом 60 робочих днів з дня отримання інвойсу по факсу/електронній пошті. Рахунок-фактура №FZAMC14062 датований 01.08.2014. Оплачено вказаний рахунок-фактуру ТОВ «Фоззі-Фуд» згідно із платіжним доручення від 01.09.2014 №1059 - 01.09.2014.

Рахунок-фактура від 08.08.2014 № FZAMC14069 оплачено ТОВ «Фоззі-Фуд» платіжним дорученням від 04.09.2014 №1078.

Таким чином, на момент оплати рахунків-фактур по обом поставкам з дня їх отримання минуло 31 та 27 календарних днів відповідно, що свідчить про те, що передбачений п. 8.1 контракту строк - протягом 60 робочих днів з дня отримання інвойсу по факсу/електронній пошті - не був порушений.

З рішення від 17.09.2014 р. №100250002/2014/000886/2 вбачається, що витребовуючи у позивача додаткові документи, відповідач послався на ту обставину, що наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованого товару, призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Відповідач не повідомив жодних обставин та не надав доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності.

У запереченнях відповідач посилається на розбіжності у поданих до митного оформлення документах, які не були вказані відповідачем на момент прийняття рішень про коригування митної вартості.

Щодо вказаного відповідачем у запереченнях надання страхового полісу без договору про страхування, який зазначається в полісі.

Страхування здійснювалось ТОВ «Фоззі-Фуд» за власний рахунок шляхом укладання відповідного договору із страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна».

Як встановлено судом, зазначені витрати на страхування включались до митної вартості товарів по обом поставкам, що підтверджується наявними у матеріалах справи страховими полісами, які надавалися разом із митними деклараціями до митного оформлення.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, страховий поліс є належним страховим документом, що посвідчує вартість страхування.

Крім того, з наявних у матеріалах справи вимог відповідача про надання додаткових документів вбачається, що Відповідач не витребував договір страхування під час митного оформлення, а тому не може посилатися на його ненадання позивачем.

Посилання відповідача у запереченнях про відсутність підтвердження такої складової митної вартості, як вартість робіт, пов'язаних з пакуванням, спростовується положеннями контракту від 25.11.2013 № 068/13, згідно з п. 2.1 якого ціна включає в себе вартість тари і термоусадочної упаковки, згідно з п. 4.2 контракту від 25.11.2013 № 068/13 товари мають бути упаковані згідно з інвойсом та пакувальним листом. Упаковка має забезпечити збереження та якість товару під час транспортування та зберігання.

Крім того, постачання товарів за обома поставками здійснювалось на умовах поставки CFR - Одеса Інкотермс 2010, які передбачають, що Продавець зобов'язаний за власний рахунок здійснити пакування та маркування товару.

Таким чином, відповідно до умов поставки, передбачених зовнішньоекономічним договором, витрати на пакування товару покладені не на покупця, а на продавця, та вже знаходяться у складі контрактної вартості, тому відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України не підлягають включенню до митної вартості та не потребують підтвердження додатковими документами, крім тих, що надаються для підтвердження контрактної вартості товару.

Свідченням того, що продавець самостійно здійснив упаковку товарів, є наявні в матеріалах справи пакувальні листи продавця, які подавалися до митного оформлення ТОВ «Фоззі-Фуд» разом з митними деклараціями.

Щодо посидання відповідача на митні декларації країни відправлення, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що митні декларації країни відправлення не надавалися разом з митною декларацією, а були подані вже після витребування митним органом додаткових документів разом з листами від 12.09.2014 №1612 та від 17.09.2014 №1630.

Щодо умов поставки FOB в експортних митних деклараціях Китаю, слід зазначити, що ТОВ «Фоззі-Фуд» задекларовано в митних деклараціях ті умови поставки, які визначені контрактом. Позивач не заповнює експортну декларацію та не несе відповідальності за її заповнення, яке здійснюється відповідно до встановлених правил її заповнення в країні експорту. Наявним у матеріалах справи листом Державної служби статистики України від 25.09.2013 № 15.1-20/1244Пі підтверджується те, що більшість країн дотримується рекомендацій Статвідділу ООН і визначають статистичну вартість товарів при експорті у цінах «франко-борт» (ФОБ).

Відповідач у запереченнях посилається на суб'єктивну спрямованість прайс-листа, який взагалі не є основним документом, перелік яких міститься у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Національне та міжнародне законодавство не містить вимог, які повинен відповідати прайс-лист. Згідно з ч. 3 статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється. Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наявної в матеріалах справи індивідуальної консультації Міндоходів України від 19.11.2013 року №15640/6/99-99-24-02-04-15 вбачається, що згідно загальноприйнятної світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

До того ж, відповідач не довів, що дані зауваження будь-яким чином вплинули на числові значення митної вартості товару.

Таким чином, судом не встановлено наявність у наданих ТОВ «Фоззі-Фуд» документах (як основних, так і додаткових) будь-яких дійсно існуючих розбіжностей або суперечностей.

В даній справі судом також не встановлено існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що у митного органу не було підстав витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що відповідачем не вказано, яка конкретно інформація є наявною у митного органу, що призвела до виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару.

Спірні рішення також не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої нею митної вартості товару та не розкривають конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на їх невідповідність вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Щодо зазначеного в оскаржуваних рішеннях неподання додаткових документів, судом встановлено, що у всіх випадках ТОВ «Фоззі-Фуд» не подало під час митного оформлення лише той документ, який був відсутній на момент митного оформлення, зокрема, висновки експертних організацій.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Між тим суд зауважує, що висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, надається на письмову вимогу митниці виключно у випадку його наявності у декларанта.

Крім того, відсутність такого додаткового документу не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначеного документу під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Всі інші витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості були подані ТОВ «Фоззі-Фуд» під час митного оформлення та у подальшому додатково додані листом від 27.11.2014 №УРБ 10/14-5537.

Щодо наявності розбіжностей в наданих позивачем додаткових документах, суд зазначає таке.

Стосовно обставин, які стали підставою для відмови митним органом у визнанні заявленої позивачем митної вартості товарів, суд зазначає таке.

У запереченнях відповідач зазначає, що надана ТОВ «Фоззі-Фуд» інформація Державної служби статистики за січень-серпень 2014 року, а поставки відбувались протягом вересня.

Судом встановлено, що відповідач застосував як основу для визначення митної вартості за резервним методом зазначені в графі 33 рішення від 12.09.2014 №100250002/2014/000283/2 митні декларації від 09.07.2014 №500060001/2014/23402 та від 19.07.2014 №500060001/2014/24321, які оформлені в липні 2014 року. Тому суд не приймає до уваги дане твердження відповідача, оскільки серпень місяць є максимально наближеним часом до митного оформлення оцінюваних товарів (вересень 2014 року).

Посилання відповідача на невірну дату інвойсу №FZAMC14070, яку зазначено в платіжному дорученні від 07.09.2014 №1078, суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що інвойс №FZAMC14070 датований 08.08.2014, як і зазначено у вказаному платіжному дорученні.

Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару суд зазначає таке.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин другої та третьої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ТОВ «Фоззі-Фуд» для підтвердження митного оформлення товару було подано усі документи, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості.

Натомість, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості не визначено, яка з перелічених у частині другій статті 58 Митного кодексу України підстав у даній конкретній справі стала причиною неможливості застосування першого методу.

Суд зауважує, що відповідачем не обґрунтовано у своїх рішеннях, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не навів обставини, які мали були бути підтвердженні додатково запитаними митним органом документами.

На думку суду, ненадання декларантом під час митного оформлення всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Таким чином, у відповідача під час прийняття рішень про коригування митної вартості не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів ТОВ «Фоззі-Фуд» - за ціною договору.

Окрім того, навіть після надання додаткових пояснень та документів, протягом передбаченого частиною 8 статті 55 Митного кодексу України 80-денного строку, митний орган не визнав заявлену ТОВ «Фоззі-Фуд» митну вартість, що свідчить про те, що додаткові документи вимагалися відповідачем під час здійснення митного оформлення без наявності в митного органу мети підтвердити обставини митного оформлення за заявленою декларантом митною вартістю.

З матеріалів справи вбачається, що під час коригування митної вартості товарів відповідачем було використаний резервний метод визначення митної вартості.

Як вже зазначалося судом, згідно Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зокрема, згідно статей 59 та 60 Митного кодексу України, другорядні методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за вимогою декларанта за наявності інформації щодо продажу (відчуження) оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів на митній території України та щодо вартість товарів, які оцінюються, надану виробником або від його імені, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду

Як то зазначено відповідачем, інформація для застосування зазначених методів у митниці відсутня, оскільки митний орган не володіє інформацією щодо продажу (відчуження) товарів на митній території України, оскільки не здійснює контролю за товарами після їх митного оформлення та випуску у вільний обіг.

Водночас, судом встановлено, що дане твердження не відповідає дійсності, оскільки такі відомості (інформація органів виконавчої влади в галузі статистики) було надано позивачем листом від 27.11.2014 № УРБ 10/14-5537 про надання додаткових документів, поданих у відповідності до вимог частини 8 статті 55 Митного кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 452 Митного кодексу України інформація щодо обсягів експорту та імпорту конкретних видів товарів надається центральним органам виконавчої влади за їх вмотивованим запитом (одноразово) або на підставі міжвідомчих угод про інформаційний обмін (регулярно).

Спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики є Державна служба статистики України (Указом Президента України від 06.04.2011 № 396/2011), У тому числі і з питань статистики зовнішньої торгівлі.

Враховуючи наявні дані Державної служби статистики України (лист від 24.10.2014 №15.2-20/1310Пі), середня вартість імпорту товарів за кодом УКТ ЗЕД «хлопавки святкові пневматичні, набір трафаретів» та товарів за кодом УКТ ЗЕД «сніг штучний в балончику, спрей-серпантин святковий» з Китаю у січні-серпні 2014р. становила відповідно 2,99 та 3,26 доларів США/кг.

Як то встановлено у ході судового розгляду справи заявлена позивачем митна вартість вказаних товарів становила для хлопавок святкових пневматичних, наборів трафаретів 2,85-3,29 доларів США/кг, для снігу штучного в балончику, спрею-серпантину святкового 2,60 доларів США/кг, відповідачем визначена митна вартість даних товарів на рівні 4,00 - 5,00 доларів США/кг.

Відтак, визначена органом доходів і зборів митна вартість товарів перевищує середню вартість імпорту цього товару з Китаю в Україну на 23 - 67%.

Поряд із цим, судом встановлено, що відповідно до витягу з цінової бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби митна вартість хлопавка святкова пневматична (код УКТЗЕД ) країни походження Китай міститься два випадки митного оформлення 2,41 - 2,97 доларів США/кг (МД №100000000/2014/850722 від 05.09.2014 та №100000000/2014/848534 від 26.08.2014), тобто нижче визначеної відповідачем митної вартості товарів.

Таким чином, середня вартість імпорту аналогічних/подібних товарів тієї самої країни походження є нижчою за визначену митним органом і нижче митної вартості, заявленої ТОВ «Фоззі-Фуд».

По товару «вироби для новорічних, різдвяних свят в аерозольній упаковці: сніг штучний в балончику, спрей-серпантин святковий, торговельна марка «Yongkang Chaoshuai», виробник «Yongkang Chaoshuai Arts&Crafts CO., LTD», країна виробництва: СN (Китай), код УКТ ЗЕД відповідач взагалі не надав інформацію з бази даних, оскільки у витягу наявна інформація виключно по коду УКТ ЗЕД . При цьому, у рішенні від 12.09.2014 №100250002/2014/000283/2 щодо зазначеного товару у графі 33 вказано в якості основи для коригування митної вартості митні декларації від 09.07.2014 №500060001/2014/23402 та від 19.07.2014 №500060001/2014/24321, обидві з яких наявні у наданому витягу та стосуються товарів за кодом УКТ ЗЕД «повітряний шар: небесний ліхтарик» та «китайські літаючи ліхтарики».

Таким чином, судом встановлено, що відповідач для коригування митної вартості товару «сніг штучний в балончику, спрей-серпантин святковий», код УКТ ЗЕД протиправно використав в якості основи митну вартість зовсім іншого товару - «кийських ліхтариків», код УКТ ЗЕД .

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що у митного органу була можливість застосувати метод 2а або 2б визначення митної вартості товарів (за ціною договору щодо ідентичних або подібних товарів), проте відповідач цього не зробив, застосувавши метод 2ґ (резервний).

Також суд зауважує, що митний орган приймаючи митну вартість того ж товару тієї ж країни походження на одному рівні, а саме: 2,41 - 2,97 доларів США/кг, а позивачу коригує до 4,00 - 5,00 доларів США/кг.

При цьому, суд відмічає відсутність чіткої постійної та обґрунтованої позиції відповідача щодо визначення митної вартості заявленого до декларування товару, оскільки з матеріалів справи вбачається, що митницею було випущено у вільний обіг подібні товари за ціною меншою ніж ту, що заявлена позивачем, що порушує принцип визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб'єктів господарювання, закріплений у частині 1 статті 8 Митного кодексу України.

Відтак, суд дійшов висновку, що у ході судового розгляду справи митним органом не доведено неможливості застосування інших методів визначення митної вартості, окрім резервного.

Згідно частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, зареєстрованим в Мін'юсті 01.06.2012 за № 883/21195, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Як то вбачається з оскаржуваних рішень, у графі 33 зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів, окрім резервного.

Проте, відображення даного факту у рішенні не є достатнім та беззаперечним доказом проведення консультації у разі заперечення цього факту декларантом, оскільки консультація проводиться до прийняття рішення.

Так, митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування. При цьому, ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів та прийнятого рішення про коригування митної вартості до ТОВ «Фоззі-Фуд» не надходило, що свідчить про відсутність зі сторони митного органу будь-якої спрямованості на діалог з декларантом з метою визначення основи митної вартості. Також ТОВ «Фоззі-Фуд» не засвідчувало жодним чином запис у рішеннях про коригування митної вартості про проведення консультацій, що також підтверджується матеріалами справи.

При цьому, у графі 33 оскаржуваних рішеннях не зафіксовані результати проведеної консультації, а лише вказані причини через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. Так, Верховний Суд України зазначає, що у разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог статті 266 Митного кодексу України зобов'язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів. (постанови Верховного Суду України від 14.05.2013 у справі № 21-130а13, від 21.01.2011 у справі № 21- 56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № справа N 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11, від 03.07.2012 у справі № 21-197а12).

Підсумовуючи вищенаведене суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відтак, оскільки митницею при невизнанні митної вартості, заявленої ТОВ «Фоззі-Фуд» та визначенні митної вартості за іншим, відмінним від першого, методом, не обґрунтовано із посиланням на надані декларантом документи, причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, митна вартість повинна бути визнана автоматично.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 12.09.2014 р. №100250002/2014/000283/2, від 17.09.2014 р. №100250002/2014/000886/2 прийняті відповідачем безпідставно та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 157-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів від 12.09.2014 р. №100250002/2014/000283/2

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів від 17.09.2014 р. №100250002/2014/000886/2.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» сплачений судовий збір у сумі 250 (двісті п'ятдесят) грн. 75 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.