Справа № 808/7797/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року (09 год. 45 хв.) Справа № 808/7797/14 Провадження № ДО/808/878/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька, м. Донецьк

до відповідача: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька, м. Донецьк

про: відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника за період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 22 390,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення та виплата пенсій, у тому числі по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України. Механізм відшкодування Фондом витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання визначено Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за № 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4). Позивач з посиланням на положення ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 1105-ХІV) вважає, що заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій громадянам, вказаним в адміністративному позові, по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 22 390,11 грн. підлягає відшкодуванню відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 26.03.2015 вих. № 05-29/56 посилається на те, що відповідачем не прийнято до заліку за спірний період суми пенсій, призначених громадянам, зазначеним в адміністративному позові. Щодо суми пенсій, призначених ОСОБА_2 зазначає, що пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадян держав - учасників СНГ в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей, які здійснюються за законодавством держави, на території якої вони проживають, не повинні враховуватись при призначені, проведенні перерахування сум щомісячних страхових виплат, а тим більше відшкодовуватись Фондом позивачу. Щодо сум пенсій по гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55 вказує, що на підставі ст.ст. 33-35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст.ст. 37, 38, 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов'язковою умовою для відшкодування витрат Фондом на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є володіння особою відповідними ознаками: непрацездатна, знаходилась на утриманні померлого. Проте, вказані особи на момент смерті чоловіка не досягли непрацездатного віку, була працездатними, на утриманні померлого не знаходились, отже права на страхові виплати не мали. На підставі викладеного, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.11.2014 відкрито провадження в адміністративній справі № 808/7797/14 (провадження № ДО/808/878/14) та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 10.12.2014.

Відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2014 розгляд справи відкладено до 28.01.2015.

Згідно ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2015 розгляд справи відкладено до 06.03.2015.

Відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2015 розгляд справи відкладено до 08.04.2015.

В судове засідання 08.04.2015 представники сторін не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документальні підтвердження.

13.11.2014 від позивача у справі до суду надійшло клопотання (вх. № 46174) про розгляд справи за відсутністю представника Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

08.04.2015 від відповідача у справі до суду надійшло клопотання (вх. № 14972) про розгляд справи без участі представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька. Проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі документами.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України, відповідно до якої у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали адміністративної справи суд встановив, що Управлінням Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька та відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька були складені та підписані акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01.05.2014 по 30.09.2014.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем сума витрат прийнята до заліку частково, а саме в розмірі 195 106,12 грн.

Відповідно до таблиць розбіжностей до актів щомісячної звірки, особам, яким пенсійний орган виплатив пенсії, відповідачем не прийнято до відшкодування в сумі 302,38 грн. за період з 01.05.2014 по 30.09.2014. по гр. ОСОБА_2 посилаючись на те, що відшкодування потерпілому шкоди, вчиненої внаслідок нещасного випадку на виробництві, здійснюється стороною тієї держави, де стався страховий випадок.

Крім того, відповідачем не прийнято до відшкодування витрати в сумі 22 087,73 грн. за період з 01.05.2014 по 30.09.2014. по гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46., ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55 у зв'язку з тим, що всі вище перелічені громадяни на момент загибелі годувальника не перебували на його утриманні, не відносилися до категорії непрацездатних осіб та не досягли встановленого законодавством віку, який дає право на одержання страхових виплат.

Не погоджуючись із неприйняттям до заліку сум виплачених пенсій по вищезазначеним громадянам з 01.05.2014 по 30.09.2014 на загальну суму 22 390,11 грн., Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька звернулось із адміністративним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до наступних висновків.

Принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в Україні визначають Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи).

Статтею 1 Основ встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

За змістом пункту 2 статті 7 Прикінцевих положень Закону України від 22.02.2001 № 2272-ІІІ «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону України № 1105-ХІV закріплено аналогічне правило: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2 Закону України № 1105-ХІV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України № 1105-ХІV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання-чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Тобто, з абзацу 7 наведеного вище пункту випливає, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення, яка 13.03.1992 підписана Україною і набрала для неї чинності, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 06.06.2011 у справі № 21-116а11, від 21.11.2011 у справі № 21-361а11, від 20.03.2007 у справі № 21-1087во06.

Частиною 2 ст.161 КАС України визначено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

На підставі вищезазначеного суд вважає, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька безпідставно відмовлено у прийнятті до заліку виплаченій гр. ОСОБА_2 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.05.2014 по 30.09.2014 в сумі 302,38 грн.

З огляду на це, адміністративний позов в цій частині суд визнає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо сум виплачених пенсій громадянам, вказаним в адміністративному позові, у зв'язку із втратою годувальника, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені Пенсійним фондом України на основний розмір пенсії по інвалідності та на виплату і доставку пенсії по інвалідності, а також пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Однак, вказані витрати повинні бути документально підтверджені та пов'язані з виплатою пенсії саме особам, які постраждали від нещасного випадку на виробництві або знаходились на утриманні померлого.

Відповідно до ст. 33 Закону України № 1105-ХІV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'заний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно ч. 9 ст. 34 Закону України № 1105-ХІV причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватись висновками відповідних медичних закладів. Інструкцією про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15.11.2005 № 606, визначено, що органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням), є МСЕК.

Судом встановлено, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька знаходяться на обліку особи, які отримають пенсію у зв'язку з втратою годувальника, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44., ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55

Як вбачається з матеріалів справи:

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті чоловіка у 1956 році, виповнилось 30 років;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час смерті чоловіка у 1970 році, виповнився 41 рік;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті чоловіка у 1975 році, виповнилось 39 років;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час смерті чоловіка у 1980 році, виповнилось 53 роки;

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, на час смерті чоловіка у 1975 році, виповнилось 47 років;

- ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, на час смерті чоловіка у 1975 році, виповнилось 37 років;

- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, на час смерті чоловіка у 1971 році, виповнилось 37 років;

- ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті чоловіка у 1962 році, виповнилось 26 років;

- ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8, на час смерті чоловіка у 1983 році, виповнилось 48 років;

- ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8, на час смерті чоловіка у 1981 році, виповнилось 46 років;

- ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, на час смерті чоловіка у 1952 році, виповнилось 39 років;

- ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_10, на час смерті чоловіка у 1964 році, виповнилось 25 років;

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, на час смерті чоловіка у 1970 році, виповнилось 25 років;

- ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_12, на час смерті чоловіка у 1995 році, виповнилось 54 роки;

- ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_6, на час смерті чоловіка у 1990 році, виповнилось 52 роки;

- ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_10, на час смерті чоловіка у 1988 році, виповнилось 49 років;

- ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_10, на час смерті чоловіка у 1977 році, виповнилось 38 років;

- ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_13, на час смерті чоловіка у 1982 році, виповнилось 42 роки;

- ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_14, на час смерті чоловіка у 1977 році, виповнився 31 рік;

- ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_15, на час смерті чоловіка у 1980 році, виповнилось 38 років;

- ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_15, на час смерті чоловіка у 1986 році, виповнилось 44 роки;

- ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_14, на час смерті чоловіка у 1988 році, виповнилось 42 роки;

- ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_16, на час смерті чоловіка у 1992 році, виповнилось 48 років;

- ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_17, на час смерті чоловіка у 1999 році, виповнилось 48 років;

- ОСОБА_29, ІНФОРМАЦІЯ_18, на час смерті чоловіка у 1984 році, виповнилось 34 роки;

- ОСОБА_30, ІНФОРМАЦІЯ_19, на час смерті чоловіка у 1988 році, виповнилось 43 роки;

- ОСОБА_31, ІНФОРМАЦІЯ_17, на час смерті чоловіка у 2001 році, виповнилось 50 років;

- ОСОБА_32, ІНФОРМАЦІЯ_20, на час смерті чоловіка у 1978 році, виповнився 41 рік;

- ОСОБА_33, ІНФОРМАЦІЯ_21, на час смерті чоловіка у 1996 році, виповнилось 49 років;

- ОСОБА_34, ІНФОРМАЦІЯ_21, на час смерті чоловіка у 1979 році, виповнилось 32 роки;

- ОСОБА_35, ІНФОРМАЦІЯ_17, на час смерті чоловіка у 1993 році, виповнилось 42 роки;

- ОСОБА_36, ІНФОРМАЦІЯ_22, на час смерті чоловіка у 1982 році, виповнилось 33 роки;

- ОСОБА_37, ІНФОРМАЦІЯ_18, на час смерті чоловіка у 2001 році, виповнився 51 рік;

- ОСОБА_38, ІНФОРМАЦІЯ_18, на час смерті чоловіка у 2001 році, виповнився 51 рік;

- ОСОБА_39, ІНФОРМАЦІЯ_18, на час смерті чоловіка у 2002 році, виповнилось 52 роки;

- ОСОБА_40, ІНФОРМАЦІЯ_18, на час смерті чоловіка у 1993 році, виповнилось 43 роки;

- ОСОБА_41, ІНФОРМАЦІЯ_17, на час смерті чоловіка у 2000 році, виповнилось 49 років;

- ОСОБА_42, ІНФОРМАЦІЯ_17, на час смерті чоловіка у 2003 році, виповнилось 52 роки;

- ОСОБА_43, ІНФОРМАЦІЯ_23, на час смерті чоловіка у 1978 році, виповнився 21 рік;

- ОСОБА_44, ІНФОРМАЦІЯ_24, на час смерті чоловіка у 1983 році, виповнився 31 рік;

- ОСОБА_45, ІНФОРМАЦІЯ_24, на час смерті чоловіка у 2005 році, виповнилось 53 роки;

- ОСОБА_46, ІНФОРМАЦІЯ_25, на час смерті чоловіка у 1998 році, виповнилось 44 роки;

- ОСОБА_47, ІНФОРМАЦІЯ_24, на час смерті чоловіка у 1997 році, виповнилось 45 років;

- ОСОБА_48, ІНФОРМАЦІЯ_25, на час смерті сина у 2007 році, виповнилось 53 роки;

- ОСОБА_49, ІНФОРМАЦІЯ_26, на час смерті чоловіка у 1985 році, виповнилось 30 років;

- ОСОБА_50, ІНФОРМАЦІЯ_26, на час смерті чоловіка у 2002 році, виповнилось 47 років;

- ОСОБА_51, ІНФОРМАЦІЯ_25, на час смерті чоловіка у 1995 році, виповнився 41 рік;

- ОСОБА_52, ІНФОРМАЦІЯ_27, на час смерті чоловіка у 1990 році, виповнилось 29 років;

- ОСОБА_53, ІНФОРМАЦІЯ_18, на час смерті чоловіка у 1984 році, виповнилось 34 роки;

- ОСОБА_54, ІНФОРМАЦІЯ_23, на час смерті чоловіка у 1999 році, виповнилось 42 роки;

- ОСОБА_55, ІНФОРМАЦІЯ_23, на час смерті чоловіка у 2009 році, виповнилось 52 роки.

Законом чітко визначені умови отримання пенсії по втраті годувальника, однією з яких є досягнення віку непрацездатності на час настання страхового випадку.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що вищезазначені особи на момент смерті годувальника знаходились на його утриманні, були непрацездатними або інвалідами.

Судом не приймаються до уваги довідки органів самоорганізації населення, житлово-експлуатаційних контор, районних рад про встановлення факту знаходження зазначених вище осіб на утриманні померлих, оскільки даний факт має бути встановлений рішенням суду, однак останніх не було надано до матеріалів справи.

Крім того, суд не приймає до уваги рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 23.09.2005 по справі № 2-3893/05, яким встановлено факт знаходження ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, на утриманні чоловіка ОСОБА_56, ІНФОРМАЦІЯ_28, який помер ІНФОРМАЦІЯ_31, оскільки право на одержання щомісячних страхових виплат мають лише непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, але доказів непрацездатності ОСОБА_14 на момент смерті чоловіка позивачем суду не надано. Дані обставини також не встановлені судовим рішенням Пролетарського районого суду м. Донецька.

Також, позивачем надано до матеріалів справи копію рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 05.10.2010 по справі № 2-11869/10 за позовом ОСОБА_49 до Управління Пенсійного фонду України у м. Єнакієве Донецької області про встановлення факту проживання однією родиною. Даним рішенням, яке набрало законної сили 18.10.2010, встановлено факт проживання однією родиною ОСОБА_49, ІНФОРМАЦІЯ_29, із ОСОБА_57, ІНФОРМАЦІЯ_30, померлим 17.08.1985 на момент його смерті.

Проте, вищезазначеним судовим рішенням, не встановлені факти ані перебування ОСОБА_49 на утриманні померлого чоловіка, ані фатів, які б свідчили про те, що дана особа була непрацездатною на момент смерті чоловіка.

З огляду на викладене, судове рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 05.10.2010 по справі № 2-11869/10 не приймається судом до уваги.

Що стосується ОСОБА_22, то судом встановлено, що на момент смерті чоловіка їй виповнилось 63 роки, проте дана особа на той момент працювала, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

Щодо ОСОБА_3 суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів стосовно встановлення причинно-наслідкового зв'язку смерті годувальника з одержаним трудовим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я чи з професійним захворюванням, якими мають бути висновки (довідки) МСЕК. Крім того, відсутність в данному випадку причинно-наслідкового зв'язку смерті годувальника з одержаним трудовим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я чи з професійним захворюванням встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.07.2013.

Дані обставини встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2013 по справі № 805/10848/13-а за позовом управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. У задоволенні даного позову було відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2013 по справі № 805/10848/13-а, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька залишено без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2013 по справі № 805/10848/13-а - без змін.

Отже, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2013 по справі № 805/10848/13-а набрала законної сили 20.09.2013.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні про стягнення витрат позивача на виплату та доставку сум пенсій по втраті годувальника, суди виходили з того, що в матеріалах справи були відсутні висновки МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок смерті потерпілого з професійним захворюванням по гр. ОСОБА_3 та на момент смерті потерпілих особи, яким виплачено пенсії, не були непрацездатними у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки на момент смерті чоловіка не досягли пенсійного віку або не знаходились на утриманні чоловіка.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька в частині стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсій у зв'язку із втратою годувальника за період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 22 087,73 грн. не підлягають задоволенню.

Отже, адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 41, 71, 86, 94, 122, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, - задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі м. Донецька (85700, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька (83044, Донецька область, м. Донецьк, пл. Героїв Сталінграду, 1, , р/р 08 у ДОУ ВАТ «Державний ощадний банк») суми витрат по виплаті гр. ОСОБА_2 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або профзахворювання за період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 302,38 (триста дві гривні 38 коп.) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко