Справа № 813/8186/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Справа № 813/8186/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представник позивача Староста І.С.,

представник відповідача 1 не з'явився,

представник відповідача 2 не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним Наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та Наказу по особовому складу в частині звільнення з органів внутрішніх справ, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - відповідач 1), Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 2) з вимогами:

- визнати протиправними дії і бездіяльність ГУ МВС України у Львівській області щодо застосування п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- скасувати наказ ГУ МВС України у Львівській області від 11 серпня 2014 року № 340 о/с про вивільнення та призначення ОСОБА_2 старшим інспектором з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування міста Дрогобича і Дрогобицького району ГУ МВС, який є незаконним та не підлягає до виконання;

- зобов'язати ГУ МВС України у Львівській області поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області:

- скасувати незаконний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2, як працівника ВДАІ з обслуговування міста Дрогобича і Дрогобицького району ГУ МВС - звільнення з ОВС від ЗО вересня 2014 року №2268;

- стягнути з ГУ МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_2 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу;

поновлення відповідачем ОСОБА_2 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області та стягнення з відповідача грошового утримання за один місяць в користь позивача допустити до негайного виконання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 року позовні вимоги роз'єднано та виділено у самостійні провадження.

Згідно автоматизованої системи документообігу в порядку ст. 15-1 КАС України, позовну вимогу про скасування незаконного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2, як працівника ВДАІ з обслуговування міста Дрогобича і Дрогобицького району ГУ МВС - звільнення з ОВС від 30 вересня 2014 року №2268 передано судді Грень Н.М.

В судовому засіданні представником позивача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, що надійшла через канцелярію суду 30.12.2014 року за вх. № 46063 уточнено позовні вимоги, згідно чого просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №2268 від 30 вересня 2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ВДАІ з обслуговування міста Дрогобича і Дрогобицького району ГУМВС - ОСОБА_2.

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 495 о/с від 30 жовтня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_2 з ОВС у запас.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач знаючи причини відсутності на службі безпідставно вдався до дисциплінарного стягнення, а саме звільнення з органів внутрішніх справ, незважаючи на той момент спору, що вирішувався у судовому порядку про незаконне переведення позивача в іншу місцевість на нижчу посаду за відсутності його згоди. Позивач через відмову від примусового переведення до несення служби не приступав, а тому підстав вдаватися до крайнощів накладення дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, що виражалось у невиході на службу без поважних причин не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях до неї, просив позов задовольнити.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 з 25.04.2013 року перебував на посаді начальника відділення Державної автомобільної інспекції Самбірського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Наказом начальника ГУ МВС України у Львівській області № 340 о/с від 11.08.2014 року майора міліції ОСОБА_2 призначено на посаду старшого інспектора з технічного нагляду відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС, увільнивши його від посади начальника відділення державної автомобільної інспекції Самбірського міського відділу ГУМВС з 11 серпня 2014 року.

Наказом начальника ГУ МВС України у Львівській області № 2268 від 30.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ВДАІ з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС» ОСОБА_2 за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході на службу без поважних причин, у період з 11 серпня до 09 вересня 2014 року на старшого інспектора з технічного нагляду відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС України у Львівській області накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом начальника ГУ МВС України № 495 о/с від 30.10.2014 року ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за п. 64 «є» за порушення дисципліни.

ОСОБА_2 не погодившись із Наказом № 340 о/с від 11.08.2014 року оскаржив його у судовому порядку. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року у справі №813/5917/14 скасовано наказ ГУМВС України у Львівській області №340 о/с від 11.08.2014 року «По особовому складу» та поновлено майора міліції ОСОБА_2 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області з 12.08.2014 року. Ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2015 року та 01.04.2015 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року залишено без руху та повернено, у зв'язку із не усуненням недоліків. Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Відтак, постанова Львівського окружного адміністративного суду набрала законної сили 0.04.2015 року. Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Наказом № 2018 від 01.09.2014 року на підставі рапорту начальника ВДАІ з обслуговування м. Дрогобич і Дрогобицького району від 29.08.2014 року призначено службове розслідування про невихід на службу старшого інспектора з технічного нагляду майора міліції ОСОБА_2

09.09.2014 року т.в.о. начальника ВДАІ з обслуговування міста Самбір і Самбірського району ГУМВС України у Львівській області, старшим інспектором з КЗ БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області, старшим інспектором з о/д сектору КЗ УДАІ ГУМВС України у Львівській області складено акт, яким зафіксовано, що в приміщення центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з використанням міста Самбір та Самбірського району ГУМВС України у Львівській області прибув старший інспектор з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС майор міліції ОСОБА_2, де йому у зв'язку із проведенням службового розслідування щодо невиходу на роботу запропоновано надати письмове пояснення, в якому зазначити причини невиходу. ОСОБА_2 відмовився надавати письмові пояснення, а також повідомив, що на лікуванні не перебуває та витяг з наказу про призначення отримав 20.08.2014 року в УКЗ ГУМВС.

Підставою для оскаржуваного Наказу № 2268 від 30.09.2014 року став Висновок службового розслідування по факту невиходу на службу без поважних причин старшого інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС майора міліції ОСОБА_2 затверджений начальником ГУМВС України у Львівській області 15.09.2014 року. У висновку зазначено, що у ході службового розслідування встановлено, що у період з 11 серпня до 09 вересня 2014 року майор міліції ОСОБА_2 на службу ВДАІ з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС України у Львівській області не приступав, про що начальником ВДАІ з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району складено рапорти від 29.08.2014 року та 05.09.2014 року. 15.09.2014 року майор міліції ОСОБА_2 надав довідку, згідно якої він з 10 вересня 2014 року перебуває на лікуванні у Самбірській ЦРЛ Львівської області.

На ім'я начальника ГУМВС України у Львівській області 16.10.2014 року надійшло подання про звільнення з органів внутрішніх спав ОСОБА_2 за п. 64 «є» за порушення дисципліни згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

30.10.2014 року оголошено рішення атестаційної комісії та винесено оскаржуваний Наказ № 495 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за п 64 «є» за порушення дисципліни.

Не погоджуючись з даними наказами, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Конституції України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Із наведеними нормами Конституції України кореспондуються норми, закріплені у ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Згідно із статтею 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

У відповідності до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У відповідності до статті 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Підставою для видання спірного наказу був висновок службового розслідування за фактом не виходу на службу без поважних причин затверджений начальником ГУМВС України у Львівській області 15.09.2014 року.

У відповідності до п.8.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з п.8.3 цієї Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

- обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

- час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

- посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

- наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

- умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

- вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

- наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Суд критично оцінює висновок по факту невиходу на службу без поважних причин, оскільки, як встановлено Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року у справі № 813/5917/14 мало місце звільнення позивача з посади та призначення його на іншу - нижчу посаду без його згоди та рапорту, чим порушено його права. На момент звільнення, ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання майора міліції. Згідно з п. 2 Положення, вказане спеціальне звання відноситься до старшого начальницького складу. Пересування працівників органів внутрішніх справ на інші посади на підставі абзацу 4 п. 21 Положення про проходження служби, без отримання від них згоди наданої в письмовій формі рапорті, можливо тільки при переміщенні працівників на рівнозначні посади за основною чи спорідненою спеціальністю згідно з набутим досвідом та рівнем кваліфікації. Однак і таке переміщення не може бути не вмотивованим, не обумовленим інтересами служби і з обов'язковим зазначенням підстав такого переведення. Позивачу було запропоновано ряд посад, проте такі були нижчі, ніж попередньо займана посада та не надано доказів того, що ОСОБА_2 було запропоновано рівнозначні займаній посаді посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 12 Статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)попередження про неповну посадову відповідність; 6)звільнення з посади; 7)пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8)звільнення з органів внутрішніх справ.

Більш суворими дисциплінарними стягненнями аніж звільнення з посади є лише пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому, частиною 15 статті 14 Статуту передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зазначає, що характер діянь, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вказує на те, що якщо вони і мали місце, то не були скоєні на підставі злого умислу.

Тож, оскільки наказ начальника ГУМВСУ у Львівській області № 340 від 11.08.2014 року про призначення майора міліції ОСОБА_2 на посаду старшого інспектора з технічного нагляду відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Дрогобич і Дрогобицького району ГУМВС увільнивши його від посади начальника відділення державної автомобільної інспекції Самбірського міського відділу ГУМВС з 11 серпня 2014 року є неправомірним та скасованим Постановою Львівського окружного адміністративного суду, то і видані Накази № 2268 від 30.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та Наказ № 495 о/с від 30.0.22014 року про звільнення з органів внутрішніх справ у запас збройних сил за п. 64 «є» за порушення дисципліни є також неправомірними і підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Слід зауважити, що у даному випадку мова йде не лише про справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень фізичними чи юридичними особами, а про всі адміністративні справи, у яких оскаржується рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм діючого законодавства, суд дійшов висновку про прийняття оскаржуваних наказів в частині звільнення з органів внутрішніх справ та займаної посади у запас з неповним дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.94 КАС України, оскільки судові витрати у формі судового збору позивачем у справі не були понесені, а тому не підлягають стягненню на його користь.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ №2268 від 30 вересня 2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ВДАІ з обслуговування міста Дрогобича і Дрогобицького району ГУМВС - ОСОБА_2.

3. Визнати протиправним та скасувати Наказ № 495 о/с від 30 жовтня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_2 з ОВС у запас.

4. Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29.05.2015 року.