Справа № 808/990/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 808/990/15

28 квітня 2015 року 11год. 27хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Грушко А.С., Сіра М.П.

відповідача: представник Лактіонова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Ассоль"
до Запорізької митниці ДФС
про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач - Приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Ассоль" (далі - позивач) - звернувся до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення митного поста "Дніпрорудний" Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів № 112020000/2015/000002/2 від 23.01.2015.

В судовому засіданні за згодою позивача здійснено заміну первинного відповідача - Запорізьку митницю Міндоходів на належного відповідача - Запорізьку митницю ДФС.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що підприємством надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Позивач подав додатково витребувані відповідачем документи, які мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності. Митним органом не зазначено, які відомості про митну вартість залишилися неповними чи недостовірними, адже на запит додаткових документів такі документи були надані. Вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції. Представники позивача просять позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Так, враховуючи вимоги ч. 2 ст.64 МК України, митницею використана наявна в органу Міндоходів і зборів інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

Між позивачем та ТОВ "Челябінський тракторний завод - Уралтрак", м. Челябінськ, Росія, укладено Контракт № 804/51496379/14007 від 12.02.2014 на поставку товару згідно специфікацій (а.с.28-32). Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що "поставка товару здійснюється партіями по узгоджених специфікаціях, що є невід'ємною частиною контракту, в яких визначені умови поставки, строки відвантаження, кількість та ціна товару".

Згідно доданих до матеріалів справи специфікацій, вбачається, що позивачем був придбаний та ввезений на територію України товар - запасні частини до бульдозера та запасні частини до тракторів (а.с.33,35-48).

Для здійснення митного оформлення товару 14.01.2015 позивачем було подано митну декларацію №112020000/2015/000051 довідковий №968 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів (а.с.108-115).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані документи відповідно до ст.53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товарів: упор, болт М16-6GX35.88.019, болт М12-6GX30.88.019, скло 24-59-197 (860Х450), містять розбіжності:

1) в інвойсах від 22.12.2014 №13-6753, 13-6754, 13-6756, 13-6755 підпис керівника підприємства не відповідає жодному підпису на інших поданих документах, крім того не зазначено прізвище особи;

2) згідно специфікацій до контракту від 12.02.2014 №804/51496379/14007 №6, 14, 15, 17 передплата за товари не менше 50% (637525,55 рос. руб) має бути здійснена до 28.03.2014, 25.08.2014, 25.08.2014 та 20.09.2014 відповідно. Інша частина - протягом 30 днів з моменту відвантаження товару (в даному випадку це 90286,24 рос. руб). Тоді як до митної декларації подано платіжне доручення від 04.12.2014 №37 на суму 180572,47 рос. руб.;

3) товар №13 - виробником згідно вказаній у електронному інвойсі інформації є ВАТ "Слават - Скло", контракт складено з ТОВ "ЧТЗ Уралтрак", тобто контракт для даного товару є непрямим, тоді як декларантом вказано зворотне (код 4104 - це код прямого контракту).

Про виявлені розбіжності декларанта повідомлено засобами електронного зв'язку (а.с.21).

У відповідності до ст. 53 МК України, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.21).

23.01.2015 декларантом додатково надано: в якості виписки з бухгалтерської документації - товарні накладні № 13-6753 від 22.12.2014, № 13-6754 від 22.12.2014, №13-6755 від 22.12.2014, № 13-6756 від 22.12.2014; в якості каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - розцінки ТОВ "ЧТЗ-Уралтрак" № 5767-7, 6702-7, 6762-7, 7077-7, прайс-лист ВАТ "Слават - скло" від 01.12.2014 (повідомлено, що разом з митною декларацією подавався лист ВТФ/20/1-200 від 24.04.2014 року про знижки надані ПМВКП "Ассоль", лист ВТФ/20/1-201 від 24.04.2014 в якому вказано, що прайс-листи не передбачені заводом виробником); висновок торгово - промислової палати №ОИ-19 від 20.01.2014; додатково надано платіжне доручення в іноземній валюті №8 від 25.03.2014 року, специфікація №3 від 26.02.2014 року, додаткова угода від 19.03.2014 року, специфікація №5 від 04.03.2014, специфікація №7 від 14.03.2014 року, лист №04/04,1 від 04.04.2014, наказ №1а від 05.01.2011 року, платіжне доручення в іноземній валюті №23 від 22.08.2014 року, специфікація №16 від 30.07.2014 року, специфікація №18 від 22.09.2014 року (а.с.24-25).

В ході проведення аналізу поданих документів митний орган прийшов до висновку, що у висновку Запорізької ТПП відсутнє джерело цінової інформації; у прайс-листі від виробника товару № 13 ВАТ "Слават-Скло" від 01.12.2014 товар № 13 Скло 24-59-197 (860Х450) відсутній. Декларант відмовився від надання додаткових документів (а.с.22-23).

У зв'язку з вказаним, відповідачем прийнято рішення від 23.01.2014 №112020000/2015/000002/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.15-17), яким визначено митну вартість товарів на рівні: 2,83 ам.дол./кг, 1,76 ам.дол./кг, 1,89 ам.дол./кг, 0,79 ам.дол./кг. Відповідач також оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2015/00003 (а.с.18-20).

26.01.2015 на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112020000/2015/000144 (а.с.6-14).

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач оскаржив його до суду.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 (далі - МК України).

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. В силу частини п'ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Митницею встановлені такі розбіжності: 1) в інвойсах від 22.12.2014 №13-6753, 13-6754, 13-6756, 13-6755 підпис керівника підприємства не відповідає жодному підпису на інших поданих документах, крім того не зазначено прізвище особи; 2) згідно специфікацій до контракту від 12.02.2014 №804/51496379/14007 №6, 14, 15, 17 передплата за товари не менше 50% (637525,55 рос. руб) має бути здійснена до 28.03.2014, 25,08.2014, 25.08.2014 та 20.09.2014 відповідно. Інша частина - протягом 30 днів з моменту відвантаження товару (в даному випадку це 90286,24 рос. руб). Тоді як до митної декларації подано платіжне доручення від 04.12.2014 №37 на суму 180572,47 рос. руб.; 3) товар №13 - виробником згідно вказаній у електронному інвойсі інформації є ВАТ "Слават - Скло", контракт складено з ТОВ "ЧТЗ Уралтрак", тобто для даного товару контракт є непрямим, тоді як декларантом вказано зворотне (код 4104 - це код прямого контракту).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Позивач направив відповідачу додатково витребувані документи (а.с.24-25). З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконано всі вимоги відповідача про витребування додаткових документів.

Однак, відповідач не прийняв подані документи та зазначив, що у висновку Запорізької ТПП відсутнє джерело цінової інформації, у прайс-листі від виробника товару № 13 ВАТ Салават-Скло" від 01.12.2014 сам товар № 13 Скло 24-59-197 (860Х450) відсутній.

З наявної в матеріалах справи копії висновку Запорізької ТПП від 20.01.2014 № ОИ-19 вбачається, що з врахуванням кон'юнктури ринку, умов контракту, характеристик товару та країни походження, вищезазначені контрактні ціни на запасні частини до тракторів в асортименті відповідають середньому рівню цін постачальників подібної продукції з РФ за вказаний період (а.с.81).

Щодо зауважень митного органу з приводу того, що в прайс-листі від виробника товару № 13 ВАТ Салават-Скло" від 01.12.2014 товар Скло 24-59-197 (860Х450) відсутній, суд зазначає таке. З наявної в матеріалах справи копії вказаного прайс-листа (а.с.80) вбачається, що прайс-лист містить інформацію про ціну скла переднього 24-59-197-1 (860х450). Тобто, розмір скла в прайс-листі та розмір скла, що ввозився позивачем, співпадають. Суд вважає, що різні номери креслення 24-59-197-1 та 24-59-197 не є достатньою підставою вважати, що це різні товари, оскільки розміри скла співпадають. Крім того в описі товару (графа 26 рішення про коригування митної вартості товару) зазначено, що скло призначене для установки в лобовій частині кабіни трактора.

Поряд з обумовленим суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Подані позивачем документи в повному обсязі виконують вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД №110100000/2014/235682 від 18.12.2014, №807100000/2014/46563 від 10.11.2014, №100250003/2014/324184 від 23.12.2014, №100250001/2014/25793 від 15.12.2014.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Крім того, згідно умов контракту від 12.02.2014 (а.с.28-32), поставка товару здійснюється партіями згідно специфікацій. З копій специфікацій, що надані позивачем до матеріалів справи, вбачається, що товар (запасні частини та деталі) поставлявся в штуках (а.с.35-48), сторони узгодили ціни на товар виходячи із ціни за 1 штуку.

Поряд з цим, при здійсненні коригування митної вартості та прийняті Рішення, митним органом було порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, норми МК України та норми ст. 190 ГК та ст. 632 ЦК України. Норми законодавства встановлюють, що ціна в договорі встановлюється сторонами договору з урахуванням попиту та пропозиції існуючої на ринку купівлі-продажу товару (ст. 190 Господарського кодексу України, ст. 632 Цивільного кодексу України), тобто сторони вільні у свободі вибору узгодження ціни та механізму її визначення. Таким чином, у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту, яким було узгоджено ціни на товар, виходячи із ціни за 1 шт., позивачем була визначена митна вартість за основним (першим) методом визначення митної вартості - тобто митна вартість визначалась виходячи із вартості відповідного товару та кількості поставлених їх штук.

Проте, митний орган при здійсненні коригування митної вартості та прийнятті Рішення, виходив із ціни 2,83 ам.дол./кг, 1,76 ам.дол./кг, 1,89 ам.дол./кг, 0,79 ам.дол./кг., тобто вартість на упор, болти двох видів та скло, призначене для установки в лобовій частині кабіни трактора, визначена митним органом виходячи з ваги вказаного товару, а не кількості поставлених штук кожного з товарів.

Посилання митного органу не те, що декларант у деклараціях поданих до митного оформлення не зазначив додаткові одиниці виміру, судом не приймаються, виходячи з наступного.

Декларант визначав митну вартість за основним методом тобто відповідно до умов контракту та специфікацій. Вказаними документами сторони узгодили ціну виходячи із певної вартості за 1 штуку виробу, в залежності від його виду, в розрахунок ціни така складова частина як вага не входила. Митний орган, відповідно ст. 54 МК України, здійснюючи контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час митного оформлення мав можливість впевнитися в механізмі визначення ціни та її розрахунках шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Крім того, всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів декларантом були зазначені та підтверджені наданими документами.

А відтак суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 112020000/2015/000002/2 від 23.01.2015.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 112020000/2015/000002/2 від 23.01.2015.

Присудити на користь позивача Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Ассоль " із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька