Справа № 2а/1570/10076/2011
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/1570/10076/2011

Категорія: 8.2.6 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чорномор?є Плюс» до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області, за участю прокурора Одеської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), з податку на прибуток приватних підприємств та про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Біляївському районі Одеської області подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 20 лютого 2012 року Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2011 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 2 459 166,24 грн. (за основним платежем 1 967 332,99 грн., штрафні санкції 491 833,25 грн.) та визнав протиправними і скасував податкові повідомлення-рішення від 08 листопада 2011 року № та №

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, посилаючись при цьому на доводи які були викладені податковим органом в письмових запереченнях на адміністративний позов та на висновки акту перевірки.

ТОВ «Чорномор'є Плюс» письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Чорномор'є Плюс» зареєстровано 14 травня 2003 року в Біляївській районній державній адміністрації Одеської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 14.05.2003 року № 1000123, ; взято на податковий облік в органах державної податкової служби 21 травня 2003 року за № 425, станом на 01 листопада 2011 року перебуває на обліку в ДПІ у Біляївському районі Одеської області.

Також суд інстанції встановив протиправність висновків податкового органу на підставі яких прийняті податкові повідомлення-рішення від 18 листопада 2011 року № та № , якими позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість та відповідно зменшено від'ємне значення суми ПДВ та помилковість висновків податкового органу в частині нарахування позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на суму 1967332,99 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 491833,25 грн.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

ДПІ у Біляївському районі Одеської області в період з 17 по 25 жовтня 2011 р. проведена виїзна позапланова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Чорномор'є Плюс» вимог податкового, іншого законодавства за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2011 року та валютного законодавства за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2011 року.

За результатами перевірки складений Акт № 1943/23/32478489 від 01 листопада 2011 року (т. 1 а.с. 7-32), відповідно якого податковим органом встановлені наступні порушення:

- п.п. 1.22.1 п. 1.22. ст. 1 п.п. 4.1.6. п.4.1. ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.94 р. № 334/94-ВР (у редакції від 22.05.97 р. № 283/97-ВР, зі змінами та доповненнями), внаслідок чого позивачу донараховано податку на прибуток у сумі 1 992 549 грн., в тому числі по періодам: 2 квартал 2009 р. - 2 984 грн.; 4 квартал 2009 р. - 6 874 грн., 3 квартал 2010 р. - 450 грн., 4 квартал 2010 р. - 1 982 241 грн.;

- пп. 7.2.3., пп. 7.2.6. п.7.2 п.п. 7.4.1. пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 р., п. 3 ст. 198.6 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу донараховано податок на додану вартість у сумі 260 685 грн. та встановлено завищення від'ємного значення ПДВ на загальну суму 369 683 грн., в результаті порушень податкового законодавства, що відображено в п. 3.2.2. розділу 3 акту перевірки. З урахуванням результатів позапланових перевірок за періоди з 01.01.2009 по 30.06.2011 р. (п.2.5 даного акту перевірки) позивачу зменшено від'ємне значення ПДВ у сумі 256 6381 грн. та визначено, що від'ємне значення ПДВ, що підлягає перенесенню до декларації наступного податкового періоду за результатами проведених перевірок за період з 01.01.2009р. по 30.06.2011р. складає 90 406 грн.

18 листопада 2011 року, на підставі перевірки № 1943/23/32478489 від 01 листопада 2011 року податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № від 18.11.2011 р. (т. 1 а.с. 45), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, на 2 490 686 грн. (за основним платежем - 1 992 549 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 498 137 грн.);

- № від 18.11.2011 р. (т. 1 а.с. 44), яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «Чорномор'є Плюс» за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт послуг), на 325 856 грн. (за основним платежем - 260 685 грн., за штрафними (фінансовим) санкціями - 65 171 грн.);

- № від 18.11.2011 р. (т. 1 а.с. 46), яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 369 688 грн.

Перевіряючи доводи апелянта щодо протиправності часткового скасуванняподаткового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області № від 18 листопада 2011 року, апеляційний суд встановив правомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення в частині основного платежу на суму 1967332,99 грн., та в частині штрафних (фінансових) санкцій на суму 491833,25 грн.

Помилковість висновків акту перевірки щодо наявність кредиторської заборгованості з терміном виникнення понад 3 роки, що призвело до встановлення податковим органом заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 01.6 Декларації «інші доходи, крім визначених у 01.1-01.5» у сумі 7970199 грн., в тому числі по періодам: 2 квартал 2009 року - 11936 грн., 4 квартал 2009 року - 27496 грн., 3 квартал 2010 року - 1800 грн., 4 квартал 2010 року - 7928967 грн., підтверджена тим, що, як правильно встановив суд першої інстанції, заборгованість позивача перед ВАТ «ОДБК», в сумі 7869331,95 грн., не відповідає ознакам безповоротної фінансової допомоги, і не повинна включаться до валового доходу підприємства, оскільки термін позовної давності по даній заборгованості не закінчився.

Апелянтом не спростований правильно встановлений судом першої інстанції той факт, що укладений між позивачем та ВАТ «ОДБК» контракт № 1 від 01.09.2004 р. на будівництво та інвестування житлових будинків в селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області, не визначає строк виконання зобов'язання замовником, а тільки вказує подію за настанням якої позивач має здійснити розрахунок - «після завершення робіт по монтуванню підлоги першого поверху першого будинку ВАТ «ОДБК».

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо помилковості визначення податковим органом терміну виконання зобов'язання тільки за умовами контракту, оскільки ст. 530, п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, зазначив, що за умовами договору строк виконання зобов'язання не визначений, і в силу приписів ст. 530, п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України позивач повинен виконати свої зобов'язання у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги позивачем, внаслідок чого обчислення строку позовної давності починається після закінчення семиденного строку з дня пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язань. Проте ні при проведені перевірки, ні при розгляді справи судом першої інстанції, ні при апеляційному оскаржені судового рішення податковий орган не надав доказів пред'явлення ВАТ «ОДБК» вимоги до ТОВ «Чорномор'є Плюс» суд першої інстанції правильно встановив, що обчислення строку позовної давності не починалося. Також апеляційний суд погоджується з посиланнями суду першої інстанції на наявність, на час виникнення спірних правовідносин, господарського спору між позивачем та ВАТ «ОДБК» щодо укладеного між ними Контракту № 1, що спростовує твердження податкового органу про відсутність доказів погашення суми заборгованості та підтверджує те, що на час проведення перевірки ця сума є спірною, що у свою чергу унеможливлює віднесення суми 7869331,95 грн. до безповоротної фінансової допомоги, включення її до складу валових доходів позивача та відповідно збільшення зобов'язань позивача з податку на прибуток на суму 1967332,99 грн.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, про наявність правових підстав для часткового скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.11.2011 року в частині збільшення грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток за основним платежем на суму 1967332,99 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 491833,25 грн.

Залишене без змін податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2011 року в частині збільшення грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток за основним платежем на суму 25 216,01 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 303,75 грн. податковим органом не оскаржується.

Задовольняючи вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень № від 18 листопада 2011 року та № від 18 листопада 2011 року, суд першої інстанції встановив, що відповідно до акту перевірки, за період з 01.01.2009 року по 20.06.2011 року позивач задекларував податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 3501065 грн. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2009 року по 30.06.2011 року, податковим органом встановлено його завищення всього у сумі 580681 грн., в тому числі по періодам: січень 2009 року - 2871 грн.; лютий 2009 року - 53240 грн., квітень 2009 року - 6949 грн., травень 2009 року -117368 грн., серпень 2009 року - 18247 грн., жовтень 2009 року - 16667грн.; листопад 2009 року - 15000 грн., березень 2010 року - 83333 грн., квітень 2010 року - 110028 грн., січень 2011 року - 14420 грн., лютий 2011 року - 109225 грн. Також в акті перевірки податковий орган зазначає, що відповідно до результатів позапланових перевірок, проведених за період з 01.01.2009 року по 30.06.2011 року було встановлено завищення податкового кредиту у сумі 2616068 грн.

Податковим органом встановлено, що позивач, в порушення п. 5.8 Порядку складання та надання податкової декларації по податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166, п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (що діяв на момент подання декларацій) п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п.7.2, п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в періоді який перевірявся, до складу податкового кредиту відніс суми ПДВ по податковим накладним, які виписані постачальником товарів (робіт, послуг) за період, який охоплено попередньою комплексною документальною перевіркою (акт комплексної перевірки № 115/23-10/32478489 від 03.07.2009 року) за період з 01.07.2007 по 31.12.2008 року по наступних періодах: січень 2009 року - 1538 грн., лютий 2009 року - 53240 грн., квітень 2009 року - 6949 грн., травень 2009 року - 117368 грн., серпень 2009 року - 18247 грн., вересень 2009 року - 16667 грн., листопад 2009 року - 15000 грн., березень 2010 року - 83333 грн., квітень 2010 року - 110028 грн.

Також в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Чорномор'є Плюс» сформувало податковий кредит від постачальника ПП «Терано», який згідно бази даних ДПІ не виконував податкові зобов'язання, не надавав до ДПІ у Приморському районі м. Одеси звітність, в тому числі декларації з податку на додану вартість у сумі 240225,07 грн. З отриманої відповіді ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 12.04.2010 року № 21282/7/23-5/13 щодо проведення зустрічної перевірки, таку перевірку провести неможливо у зв'язку з незнаходженням підприємства за юридичною адресою, про що складено відповідний акт від 12.04.2010 року. Крім цього податковий орган посилається на пояснення директора ПП «Терано» ОСОБА_1, наданих ним СБУ, відповідно до яких ПП «Терано» відкривалося ним без мети зайняття підприємницькою діяльністю, з метою отримання грошової винагороди.

За наслідками виявлених порушень, податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2011 р., яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 325856 грн. (за основним платежем - 260685 грн., за штрафними (фінансовим) санкціями - 65171 грн.);. та податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2011 р., яким зменшив позивачу розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 369688 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності доводів податкового органу про безпідставність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним, які виписані постачальником товарів (робіт, послуг) за попередні звітні періоди, та законність дії позивача при формування податкового кредиту, (за винятком суми ПДВ 45,54 грн. за податковою накладною № 34112 від 10.05.2005р.) оскільки на момент перевірки позивача суми податку на додану вартість були підтверджені податковим накладними, у відповідності до п.п.7.4.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Фактична дата отримання позивачем податкових накладних, виписаних у попередні податкові періоди підтверджена записами у реєстрі отриманих податкових накладних позивача, позначками на самих податкових накладних, зробленими підприємствами-продавцями і бухгалтером позивача, а також журналом реєстрації вхідних листів позивача за 2009-2011 роки.

Таким чином, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість відповідно до отриманих від контрагентів податкових накладних у тому податковому періоді, в якому вони були отримані (за виключенням податкової накладної № 34112 від 10.05.2005 року на суму 45,54 грн.) та з урахуванням 1095-денного терміну з дня виписки податкових накладних, встановленого у п.п. 15.3.1. п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції не приймає доводи податкового органу щодо відсутності скарг з боку позивача на контрагентів, які надали податкові накладні з запізненням, оскільки, відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» звернення покупця зі скаргою на контрагента до податкового органу є правом покупця, а не його обов'язком.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів податкового органу стосовно неможливості віднесення позивачем до складу податкового кредиту у січні та лютому 2011 року сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних контрагентами більш ніж 365 календарних днів, оскільки на момент виписки податкових накладних № 137 від 17.12.2008р., № 87 від 31.07.2008р., № 42 від 10.04.2008р., № 140 від 29.12.2008р., № 13 від 24.03.2009р., № 31030865 від 31.03.2008р., № 04040812 від 04.04.2008р. були чинними Закон України «Про податок на додану вартість» та Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до яких право на включення до складу податкового кредиту суми ПДВ зберігалося за платником податку протягом 1095 календарних днів з дня виписки податкової накладної.

Не спростовують доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо правомірності віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по податкових накладних, виписаних ПП «Терано», оскільки невиконання контрагентом свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи (контрагента), і не може бути підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження свого податкового кредиту.

Помилковими є доводи апелянта про необхідність підтвердження результатами зустрічних звірок постачальників позивача, зокрема, ПП «Терано», як на обов'язкову умову відшкодування ПДВ, оскільки Закон України «Про податок на додану вартість» не передбачає отримання результатів зустрічних перевірок контрагентів суб'єкта оподаткування як обов'язкової умови відшкодування ПДВ.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, які не спростовані апелянтом належними та допустимими доказами, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про формування ТОВ «Чорномор'є Плюс» податкового кредиту за період, що перевірявся, на підставі податкових накладних, отриманих позивачем у періодах, відмінних від періодів їх виписування (за виключенням податкової накладної № 34112 від 10.05.2005 року на суму 45,54 грн.), включаючи також податкові накладні, виписані ПП «Терано».

Також, перевіряючи правомірність зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 369688 грн. (повідомлення-рішення № від 18.11.2011 р.), суд першої інстанції правильно встановив, що при прийнятті цього рішення податковий орган враховував результати позапланових перевірок, проведених у період з 01.01.2009 року по 30.06.2011 року, частина з яких оскаржуються позивачем у судовому порядку, зокрема за періоди червень 2010 р., липень 2010 р., вересень, жовтень, листопад 2010 р., що підтверджено також поясненнями відповідача.

Оскільки визначення розміру від'ємного значення ПДВ по кожному податковому періоду залежить від суми податкового кредиту, а по справі встановлена безпідставність заниження податковим органом податкового кредиту позивача на загальну суму 580635,46 грн. (580681 грн. - 45,54 грн.), апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що від'ємне значення ПДВ по кожному податковому періоду підлягає перерахуванню, а тому податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2011 р. також має бути визнане протиправним та скасоване.

Доводи апеляційної скарги, які були викладені податковим органом в письмових запереченнях на адміністративний позов та на висновки акту перевірки, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко