Справа № 821/1893/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/14624/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16.10.2013

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014

у справі № 821/1893/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.10.2013, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної зі сторін, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт перевірки від 11.03.2013 №1561/17-2/НОМЕР_1, у висновках якого зафіксовано порушення позивачем, зокрема, вимог: пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.177.2, п.177.4 ст.177, пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 626, 629, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України; пп.7.2.1, пп.7.2.3, пп.7.2.4, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.44.6 ст.44, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 26.03.2013 прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 2261221,34 грн., з яких за основним платежем - 1902463,19 грн., за штрафними санкціями - 358758,15 грн.;

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання по податку на додану вартість на суму 2781665,25 грн., з яких за основним платежем - 2268654,00 грн., за штрафними санкціями - 513011,25 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову, враховуючи наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування наведених вище позивачем порушень законодавства відповідач посилається на нікчемність правочинів з придбання позивачем товарів у лютому та червні 2012 року по відносинам з ПП «М'ясо Херсонщини» та ТОВ «Антерекс і Ко ЛТД», та відсутність податкових накладних, що підтверджують нарахування ПДВ постачальниками у 2010-2011 році та частково у 2012 році.

Разом з тим, судами встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні правочини, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаними контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Доводи податкового органу про порушення кримінальних справ щодо позивача та посадових осіб його контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України (умисне ухилення від сплати податків), судами попередніх інстанцій правомірно відхилені, оскільки судами встановлено, що постановою старшого слідчого з ОВС СВ ДПС у Херсонській області Кабакова Ф.М. від 25.04.2013 кримінальне провадження щодо позивача та посадових осіб його контрагентів №0000020 закрито на підставі ст.284 КПК України, у зв'язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.

Щодо доводів відповідача в акті перевірки про відсутність у позивача на момент проведення перевірки первинних бухгалтерських документів, слід зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, на момент проведення перевірки первинні документи позивача за 2010-2012 роки були вилучені слідчим відділом державної податкової служби у Херсонській області, що підтверджується протоколом обшуку від 23.01.2013 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 23.11.2012. Частину вилучених документів за 2012 рік, на підставі акта від 15.02.2013, було повернуто позивачу.

Також, встановлено, що позивач повідомив ревізорів, які здійснювали перевірку про обставини вилучення та повернення частини первинних документів, у зв'язку з чим ревізор Гагаріна О.С., яка проводила перевірку, звернулась із письмовим запитом до СВ ПМ ДПС у Херсонській області про надання документів для перевірки. Податкова міліція повідомила її, що документи дійсно вилучені, та частина документів повернута.

Відповідно до п.85.9 ст.85 ПК України, у разі, коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Таким чином, у разі, коли первинні бухгалтерські документи вилучені правоохоронними органами податковий орган має право вжити заходи для доступу до вилучених документів, які були підставою для формування показників податкової звітності платника податків, який перевіряється.

Матеріалів справи свідчать, що про вилучення первинних документів ревізорам було відомо до початку проведення перевірки, однак, останніми не були вжиті заходи щодо отримання доступу до цих документів.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що платник податків не може нести відповідальність за бездіяльність податкового органу під час здійснення заходів щодо отримання доступу до вилучених документів, а тому висновки про відсутність документального підтвердження витрат та податкового кредиту позивача за 2010-2012 роки є недоведеними та не можуть бути використані для обчислення грошових зобов'язань, за результатами документальної перевірки платника податків.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 222-224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16.10.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль