Справа № 750/3660/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3660/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року, позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що має право на перерахунок пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» з урахуванням усіх складових заробітної плати.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 квітня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові щодо відмови у перерахунку пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до Закону України "Про державну службу" з моменту подання заяви про перерахунок 12.02.2015 р. і з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії фактичного розміру надбавки (винагороди) за вислугу років в розмірі 30% (438 грн.) незаконними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові перерахувати ОСОБА_3 пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" з моменту подання заяви про перерахунок 12.02.2015 р. в розмірі 80% заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України, з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії фактичного розміру надбавки (винагороди) за вислугу років в розмірі 30% (438 грн.).

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, з 08.02.2012 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" в розмірі 80% заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України.

Позивач, 12.02.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії, надавши "Довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу"" від 09.02.2015р. №6/Т/25-22-05-031 із зазначенням фактичного розміру надбавки (винагороди) за вислугу років, яку позивач отримував на день виходу на пенсію 27.01.2012р., в розмірі 30% (438 грн.), саме, з цієї суми нараховувався і сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Але Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові листом від 02.03.2015 року №4654/07, відмовило позивачу в перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що для цього немає законних підстав.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Згідно частини 7 цієї статті умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 11.06.2008 року №538 Кабінетом Міністрів України внесено зміни в підпункт 1 "в" пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади", якою врегульовано правомочність складової винагороди за вислугу років в структурі заробітної плати.

Для посадових осіб Державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Кабінетом Міністрів України на підставі частини 7 статті 33 Закону України "Про державну службу" прийнято постанову від 12.09.1997 року №1013 "Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", якою затверджено порядок визначення стажу державної служби, який покладено на комісію податкового органу, та встановлено шкалу для щомісячної виплати винагороди за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплат за спеціальні звання, а саме... від 10 до 15 років - 25 %, від 15 до 20 років - 30 %, від 20 до 25 років - 35 %, від 25 і більше років - 40 %.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу", в редакції на день призначення, пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу)), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", в редакції на день призначення, встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 або 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або 60.

Враховуючи вищевикладене, висновок відповідача про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії фактичного повного розміру надбавки (винагороди) за вислугу років в розмірі 30% є помилковим, у зв'язку з чим позов є обґрунтований.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 02 червня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 28 травня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.