Справа № 2а-5388/09/1570
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2015 р. м. Київ К/9991/69019/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 по справі №2-а-5388/09/1570 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2010, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій - задоволено. Скасовано рішення від 29.05.2006 № про застосування штрафних (фінансових ) санкцій на загальну суму 15259,68грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби 03.11.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 08.11.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у Приморському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статті 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Приморському районі міста Одеси проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності.

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а саме здійснення діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу з 18.10.2005 без наявності торгових патентів (в наявності 1 гральний автомат типу «Містер-Твістер» з 4-ма гральними місцями, проте в наявності лише 1 торговий патент).

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Приморському районі міста Одеси складено акт від 26.05.2006 №15531077/23-60 та прийнято рішення від 29.05.2006 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 15259,68грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем дотримані вимоги статті 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» щодо наявності необхідної кількості торгових патентів на гральні автомати, які використовувалися ним у його господарській діяльності, оскільки гральний автомат «Містер-Твістер» є єдиним електронно-механічним апаратом для проведення азартної гри.

Проте, суд касаційної інстанції з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується, вважає їх помилковими та передчасними з наступних підстав.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 2 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу займатися зазначеними у цьому Законі видами підприємницької діяльності. Торговий патент не засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на інтелектуальну власність.

Згідно з частиною першою та другою статті 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» патентуванню підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які здійснюються суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами.

Під гральним бізнесом у цьому Законі слід розуміти діяльність, пов'язану з влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (крім державних) та розиграшів з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі.

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону торговий патент на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу має бути виданий на кожне окреме гральне місце (гральний автомат, гральний стіл).

З правового аналізу зазначених правових норм вбачається, що законодавець розрізняє такі поняття, як гральні заклади/казино, гральні доми та подібні до них інші гральні місця, гральне обладнання/гральний автомат, гральний стіл з кільцем рулетки, інші гральні столи, кегельбани, столи для більярду та окреме гральне місце. Під останнім розуміється місце для проведення в певний проміжок часу однієї азартної гри незалежно від кількості учасників цієї гри.

Домінантою такого законодавчого припису є гральне місце, а не гральний автомат. У контексті вказаної статті гральне місце (гральний автомат) - це місце, на якому проводиться одночасно лише одна азартна гра. Відповідно гральний автомат - це стіл з одним гральним місцем для проведення одночасно однієї азартної гри.

Згідно з пунктом 1.2 Ліцензійних умов провадження організації діяльності з проведення азартних ігор, затверджених спільним наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та Міністерства фінансів України від 18.04.2006 №40/374 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30.05.2006 за №622/12496, гральний автомат - механічне, електричне, електронне обладнання або пристрій, що використовується для проведення азартних ігор, результат яких визначається без участі працівника ліцензіата програмою роботи цього обладнання (пристрою) з використанням генератора випадкових чисел, який міститься всередині корпусу такого обладнання (пристрою), і сума виграшу нараховується обладнанням (пристроєм) автоматично.

Гральні автомати можуть бути об'єднані в єдиний грально-розважальний комплекс. При цьому гральний автомат, що входить в даний комплекс, може мати всі основні блоки грального автомату, або окремі його складові можуть бути загальними для всього комплексу.

У процесі гри на гральному автоматі, що входить до грального комплексу, ситуація, що виникає під час гри у одного гравця, не залежить від ситуацій, що виникають у інших гравців, кожний гральний автомат повністю автономний в реалізації випадкового випадання результату гри після зробленої ставки.

Правильність висновку щодо необхідності придбання патенту на кожне гральне місце залежить від того, чи передбачається за конструкцією грального автомату проведення однієї гри з участю одного/всіх допустимих гравців, а чи одночасне проведення різних ігор.

У випадку, якщо устаткування кожного з гральних місць грального автомата підпадає під вищезазначені поняття грального автомата, то такий гральний автомат буде гральним комплексом, що складається з двох і більш гральних автоматів, з'єднаних в один корпус. У зв'язку з цим суб'єкт господарської діяльності в сфері грального бізнесу повинен придбати торгові патенти на кожний гральний автомат, що входить до складу грально-розважального комплексу.

У випадку, якщо хоча б одна зі згаданих умов буде відсутня, наприклад, коли ситуація, яка виникає під час гри у одного гравця, залежатиме від ситуацій, що виникають у інших гравців і кожний гральний автомат, що входить в гральний комплекс, не буде автономний в реалізації випадкового випадання результату гри після зробленої ставки, суб'єкт господарської діяльності у сфері грального бізнесу придбаває один торговий патент на один гральний автомат, незалежно від кількості гравців.

Разом з тим, незважаючи на те, що висновки і мотиви Вищого адміністративного суду України, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції при розгляді справи, судами не перевірено факти технічної можливості гральних автоматів «Містер-Твістер» проведення однієї гри з участю одного/всіх допустимих гравців, чи одночасне проведення різних ігор на основі дослідження технічної документації автомата, а у разі потреби спеціальних знань - на основі висновків судово-технічної експертизи

Висновок судів попередніх інстанцій, що гральні автомати «Містер-Твістер», які належать позивачу, є єдиним електронно-механічним апаратом для проведення азартної гри при використанні якого ситуація, яка виникає під час гри у одного гравця, залежатиме від ситуацій, що виникають у інших гравців, не ґрунтується на повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Так, довідка підприємства-виробника, на яку посилаються суди в обґрунтуванні своїх висновків, не містить інформації про технічні можливості гральних автоматів «Містер-Твістер» щодо проведення азартних ігор.

В той же час, встановлення технічних можливостей гральних автоматів потребує застосування спеціальних знань, а тому довідка виробника грального автомату не може слугувати належним та допустимим доказом щодо цих питань.

Таким чином, вирішення питання щодо технічних можливостей гральних автоматів «Містер-Твістер» щодо проведення однієї гри з участю одного/всіх допустимих гравців, чи одночасне проведення різних ігор, потребує спеціальних знань, проте питання щодо призначення судової експертизи судами попередніх інстанцій не вирішувалось, технічна документація автоматів - не досліджувалась.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій як таких, що не відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 210, 222, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 по справі №2-а-5388/09/1570 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв