Справа № 826/20140/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року, позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії відповідачів суперечать нормам законодавства та, як наслідок, порушують права і законні інтереси позивача як вкладника. Просила суд визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни у частині визнання нікчемними усіх трансакцій та договорів банківського вкладу № 05/1080-2014 та банківського рахунку №49080 від 20 травня 2014 року, укладених позивачем та ПАТ "Старокиївський банк", оформленого наказом від 29 серпня 2014 року №61; зобов'язати уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни включити позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати відповідну інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни вжити заходів та здійснити дії щодо відшкодування позивачу коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни від 29 серпня 2014 року №61 у частині визнання нікчемними правочинами договору банківського вкладу №05/1080-2014 та договору банківського рахунку №49080, укладених 20 травня 2014 року із ОСОБА_3.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати відповідну інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позов в іншій частині залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем, як вкладником, та ПАТ "Старокиївський банк", як банком, укладено договір банківського вкладу №05/1080-2014 від 20 травня 2014 року, за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок "надійний" у гривні, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у розмірі 190000,00 грн.

Крім того, між позивачем, як клієнтом, та ПАТ "Старокиївський банк", як банком, укладено договір банківського рахунку №49080 від 20 травня 2014 року, за умовами якого, банк відкриває клієнту банківський поточний рахунок у гривні "Рахунок" та здійснює за ним банківські операції.

Внесення на банківський рахунок грошових коштів у розмірі 190000,00 грн. підтверджується квитанцією від 20 травня 2014 року.

Відповідно до виписки ПАТ "Старокиївський банк", залишок на рахунку позивача станом на 11 вересня 2014 року становить 192342,00 грн.

Постановою правління Національного банку України від 17 червня 2014 року №365 ПАТ "Старокиївський банк" віднесено до категорії неплатоспроможних .

Рішенням виконавчої дирекції відповідача-1 від 17 червня 2014 року №50 виведено ПАТ "Старокиївський банк" з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою відповідача-1 на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну.

Постановою правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року №563 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Старокиївський банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2014 року №92 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Старокиївський банк" та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну.

У зв'язку з викладеним, 15 вересня 2014 року позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни із письмовою заявою про видачу грошових коштів.

03 жовтня 2014 року позивачем подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни письмові заяви про включення позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Старокиївський банк".

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 11. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Підпунктом 2 пункту 3 ст. 12 Закону визначено, що Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону.

Стаття 37 Закону визначає повноваження уповноваженої особи Фонду.

Згідно з частинами 1 та 2 зазначеної норми Закону Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Згідно з частиною 3 статті 37 Закону, на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Згідно з частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з ч.4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно з ст. 33 Закону України «Про Національний банк України», для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції зазначив про укладання позивачем та банком договору банківського вкладу №05/1079-2014 від 20.05.2014 року та договору банківського рахунку № 49079 від 20.05.2014 року.

У той же час, згідно постанови суду суду першої інстанції, не досліджено та не встановлено факт внесення або невнесення готівкових коштів позивачем в касу банку на виконання умов вказаних договорів.

Відповідно до п.2.2 Розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 р. за N 790/19528), банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказ без відкриття рахунку; за рахунками на сплату платежів -від фізичних осіб на користь юридичних осіб; за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку (філії, відділення) за внутрішньобанківськими операціями; за документами, установленими відповідною платіжною системою, - від фізичних і юридичних осіб для відправлення переказу та виплати його отримувачу готівкою в національній валюті.

В силу п.2.9 Розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» вищезазначеної Інструкції банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до п.2.5. Розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» вищезазначеної Інструкції, банк (філія, відділення) здійснює приймання платежів від клієнтів із застосуванням САБ (Система Автоматизації Банка).

Таким чином, спочатку операцію вносять до САБ (ОДБ - операційний день банку), після чого з'являється можливість роздрукувати квитанцію.

В свою чергу, післяопераційний час - частина робочого дня банку (філії, відділення) після закінчення операційного часу, уключаючи роботу у вихідні та святкові дні, протягом якої здійснюються касові операції з їх відображенням у бухгалтерському обліку не пізніше наступного операційного дня.

Відповідно до пункту 2.3 Розділу 2 Організація роботи кас банку, «Положення про здійснення касових операцій ПАТ "Старокиївський банк"», затвердженого Правлінням ПАТ "Старокиївський банк" (протокол №6 від 03.06.2013), роботу операційної каси з обслуговування клієнтів Банк організовує протягом операційного часу та в післяопераційний час. Операційна каса Банку та відділеннях Банку по виданню та прийманню готівки працює з клієнтами з 9-00 до 16-00.

Як вбачається з довідки про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «Старокиївський банк», сформованої на підставі даних САБ, операції по зарахуванню коштів «внесення готівки» були здійснені в післяопераційний час 17 год. 39 хв. 20.05.2014. Однак, суд першої інстанції не дослідив ці докази та не надав їм належної правової оцінки.

Копія квитанції позивача не відповідає вимогам законодавства (тому не може буди належним та допустимим доказом), так як не містить зазначення часу виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час», що є порушенням вимог Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, а тому не може бути належним доказом внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок.

Таким чином, додана копія квитанції не може слугувати доказом внесення готівкових грошових коштів в касу банку.

Також, як вбачається з п. 1.3 Договору банківського рахунку №49080, документом, що підтверджує відкриття Клієнту Рахунку у Банку є Свідоцтво про відкриття рахунку. Згідно п. 7.6 Договору банківського рахунку №49080 невід'ємною частиною даного Договору є, крім інших документів, Свідоцтво про відкриття рахунку. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано до суду такого Свідоцтва, а його відсутність свідчить що оформлення Договору банківського рахунку здійснено фіктивно з порушенням положень законодавства.

Укладання позивачем лише договору банківського вкладу та договору банківського рахунку без фактичного внесення готівкових коштів в касу банку не є підставою для виникнення права на одержання відшкодування вкладу за Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обставини правомірного укладання договору банківського рахунку та фактичного внесення готівкових коштів в касу банку позивачем не доведено в ході розгляду справи, а судом першої інстанції ці обставини достовірно не встановлені.

Висновки суду першої інстанції щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» включити Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на таке.

Таким чином, порушення норм матеріального права судом першої інстанції полягає у незастосуванні норм Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 р. за N 790/19528), що, як наслідок, призвело до порушень ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст. 1058 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що на виконання своїх обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», мною було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ «Старокиївський банк». Результати роботи комісії було оформлено Протоколом від 29.08.14 року. Під час перевірки було встановлено, що у ПАТ «Старокиївський банк» на ім'я позивача 20.05.14 року було зараховано кошти у розмірі 190 000 грн.

Однак, за даними, які були виявлені працівниками банку, в цьому ж відділенні, в цей самий день, у тій же касі, більш того, у той же час, «роблять вклади» інші фізичні особи. Сума начеб то внесених коштів цими іншими особами відповідає сумі, яку в цей же час начеб то «знімають» фізичні особи-підприємці.

Оскільки фізичні особи-підприємці не могли отримати грошові кошти в банку в наслідок їх відсутності, та, крім того, не є тими особами вклади яких гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб), в порушення вимог Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. N174 (п. 2.9.), Закону України «Про банки та банківську діяльність» (ст. 2), Цивільного кодексу України (ст. 1058), були складені недостовірні документи щодо видачі та внесення готівкових коштів до каси банку, при тому, що готівка фактично не видавалася та не вносилася, оскільки готівкові кошти були в банку відсутні.

До того ж, фінансовий стан банку був таким, що зняти кошти було просто неможливо, через їх відсутність. В той час вже не проходили платежі навіть від громадян, які сплачували комунальні послуги. У банку була відсутня готівка і отримати кошти у касі було просто неможливо.

В підтвердження відсутності грошових коштів до матеріалів справи залучені, але не взяті до уваги електронні повідомлення Національного банку України направлені в адресу ПАТ «Старокиївський банк».

Договір банківського вкладу (п. 1.2) був укладений позивачем на строк з 20.05.2014 року по 20.06.2014 року та готівкові кошти ним до банку не вносились, що вказує на наміри позивача використати цей банківський рахунок для одержання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В цей самий період банком було укладено таких договорів строком до одного місяця більше тисячі і рахунок позивача був також серед них, що стало однією з причин неплатоспроможності банку.

Таким чином, банк взяв на себе зобов'язання з виплати грошових коштів з процентами за такими договорами в строк до середини червня 2014 року.

Очевидним стає факт, що така одночасна виплата грошових коштів вкладникам в один період та в великому грошовому еквіваленті безумовно призвела до неплатоспроможності банку.

Особливу увагу необхідно звернути на той факт, що зазначені договори укладалися в період коли Постановою Національного банку України від 12.05.2014 №275/БТ ПАТ «Старокиївський банк» було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів (п. 5 ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність») всупереч встановленим цією постановою обмеженням.

Оскільки реальних коштів позивачем не вносилось, про що було відомо працівникам банку, то укладання договору, банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності.

Дані обставини визначені п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантува вкладів фізичних осіб» як підставою для визначення нікчемності правочинів.

Виявлені обставини були повідомлені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 21.08.14 року №182/14 щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із завою про вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, а саме, не застосовано норми ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до норм Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку затверджується реєстр вкладників для здійснення виплат за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідний перелік вкладників формується уповноваженою особою ФГВФО лише один раз та виключно з метою визначення ресурсів Фонду які будуть спрямовані на відшкодування коштів за вкладами. Відшкодування коштів за вкладами здійснюється на підставі затвердженого виконавчою дирекцією ФГВФО реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Отже, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 березня 2015 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї постанови у повному обсязі, тобто з 02 червня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 29 травня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.