Справа № 813/441/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року 11 год. 34 хв. Справа № 813/441/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Львівській області про визнання незаконною відмову та зобов'язання вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконною відмову Головного управління Держземагенства у Львівській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Красівська сільська рада, урочище «За ставом» (за межами населеного пункту), що була викладена в листі від 02.10.2014 року № 31-13-0.5-8680/2-14;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Львівській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Красівська сільська рада, урочище «За ставом» (за межами населеного пункту);

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Львівській області надати ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 14,5188 га за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Красівська сільська рада, урочище «За ставом» (за межами населеного пункту).

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення відповідача є необгрунтованим, оскільки відсутні підстави для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які передбачені ст.123 Земельного кодексу України. Крім того вказує на норми Закону «Про землеустрій», згідно яких вбачається, що на законодавчому рівні не передбачено вимог щодо включення до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Відтак, такі дії відповідача позивач вважає незаконними і такими, що порушують норми Конституції України, Європейського права та земельного законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, Головного управління Держземагенства у Львівській області, в судове засідання 25.05.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що поданий позивачем проект землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України. Крім того зазначає, що ОСОБА_2 при наданні документів на затвердження та передачу в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства не надано Головному управлінню документів, які б підтверджували наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Враховуючи наведене просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.04.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Миколаївської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 15 га в урочищі «За ставом» на території Красівської сільської ради с. Поляна з метою надання її в оренду для ведення фермерського господарства.

Розпорядженням голови Миколаївської районної державної адміністрації від 14.06.2012 року № 249 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 15 га в урочищі «За ставом» на території Красівської сільської ради с. Поляна з метою надання її в оренду для ведення фермерського господарства.

23.09.2014 року позивач звернувся в Головне управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 14,5188 га та передачу в оренду для ведення фермерського господарства на території Красівської сільської ради Миколаївського району Львівської області.

Листом від 02.10.2014 року № 31-13-0.5-8680/2-14 Головним управлінням Держземагенства у Львівській області надано відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 14,5188 га для ведення фермерського господарства. Відмова мотивована тим, що в проекті землеустрою відсутні документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, що передбачено ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.

При вирішенні спору суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України, відповідно до частини першої якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з ч.ч. 6, 10 ст. 123 Земельного кодексу України Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

-затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

-вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

-надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 02.10.2014 року відповідачем відмовлено позивачу у затвердженні проекту відведення, мотивуючи це тим, що в проекті землеустрою відсутні документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, що перебачено ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Відповідно до ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» до заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Проте, слід зазначити, що вказаний вище перелік документів, на даний час, не затверджений Кабінетом міністрів України. Крім того, згідно вимог цієї ж статті Закону, документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, долучаються до заяви про надання дозволу на розробку проекту відведення, а тому при затвердженні проекту відведення надання таких документів законодавством не передбачено.

Також суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управлінням Держземагенства у Львівській області не надано доказів правомірності надання позивачу відмови у задоволенні його клопотання, викладеним у формі листа від 02.10.2014 року № 31-13-0.5-8680/2-14.

Перевіривши спірне рішення відповідача на предмет відповідності його вимогам законодавства, суд дійшов висновку, що таке є необґрунтованим, суперечить вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство" і прийняте з порушенням передбачених ст. 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним та скасувати, задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою та про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, то суд вважає, що такі вимоги пов'язані із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур, відтак суд не може своїм рішенням підміняти державний орган, на який законом покладено обов'язок прийняття такого.

Тому суд, із врахуванням положень ст. 11 КАС України вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 у відповідності до вимог Земельного Кодексу України.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Львівській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Красівська сільська рада, урочище «За ставом» (за межами населеного пункту), що була викладена в листі від 02.10.2014 року №31-13-0.5-8680/2-14.

3.Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для оренди постійного користування земельної ділянки загальною площею 14,5188 га для ведення фермерського господарства.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.