Справа № 808/8064/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 808/8064/14 Провадження № ДО/808/1020/14
10 год. 50 хв. м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Каракуші С.М.,

суддів Горобцової Я.В., Дуляницької С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника першого відповідача Завгороднього В.І.

представника другого відповідача Какоркіної З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про: визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України або відповідач 1) № 879 від 11.08.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

2) визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 в частині звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

3) поновити на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області;

4) зобов'язати Артемівський міський відділ (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - Атремівський МВ ГУМВС України в Донецькій області або відповідач 3) нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 12.08.2014 по 25.08.2014;

5) стягнути з Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 52461 грн. 96 коп. (т. 1 а.с. 2-8, 227-231, т. 2 а.с. 27-28).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ніяких вчинків, які б суперечили інтересам служби, а також тих, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ він не скоював, у зв'язку з чим вважає оскаржувані накази МВС України в частині, які стосуються притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ, безпідставними та протиправними. Позивач зазначає, що службове розслідування, на підставі висновків якого прийнято оскаржувані накази, фактично не проводилось.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити та надали пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Також позивач зазначив, що він не налагоджував співпрацю з представниками ДНР, за їх участі не було жодного патрулювання міста, також за їх участю не проведеного жодного затримання та обшуку. З приводу начебто наданого інтерв'ю про допомогу представників ополчення у розкритті тяжких злочинів позивач зазначив, що вказане інтерв'ю надано ним під час його захоплення та утримання озброєними особами у приміщенні прокуратури та під загрозою застосування фізичного насилля до оперативного чергового ОСОБА_6, якого утримували разом з ним. Також позивач пояснив, що про ту обставину, що ним надано таке інтерв'ю він одразу повідомив своє керівництво по лінії кримінальної міліції в ГУМВС України в Донецькій області, яке проводило за вказаним фактом службову перевірку.

Представник першого відповідача 1 позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, вважає оскаржувані накази такими, що прийняті правомірно, у зв'язку із встановленими в ході проведеного службового розслідування обставинами щодо вчинення позивачем вчинків, що дискредитує звання рядового та начальницького складу.

Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУМВС України в Донецькій області або відповідач 2) позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, вважає, що оскаржувані накази прийняті на підставі та в межах наданих повноважень. Проведеною МВС України перевіркою встановлено, що ряд працівників, у тому числі і позивач, свідомо стали на шлях зради інтересів служби, Присяги працівника органів внутрішніх справ, сприяли та співпрацювали з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань. Також представник зазначила, що звільнення позивача відбулось за вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, що є окремою підставою для звільнення та не є видом дисциплінарної відповідальності.

Представник третього відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду відповідач 3 повідомлявся належним чином, про причину неприбуття до суду представника не повідомив, у зв'язку з чим справу розглянуто без участі представника третього відповідача.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та мав спеціальне звання майора міліції.

З 05.08.2013 позивач перебував на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 9).

Наказом МВС України № 879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункту 11 наказу) (т. 1 а.с.99-119).

Як зазначено у наказі, рішення про звільнення позивача прийнято на підставі статей 2, 5, 7, 12 та 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т. 1 а.с. 187).

Згідно з довідкою Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 09.01.2015 № 293, грошове забезпечення нараховане та виплачене позивачу по 11.08.2014 включно (т. 1 а.с. 201).

Підставою для прийняття зазначених наказів став висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014 (т. 1 а.с. 145-163).

Як зазначено у висновку, у ході перевірки Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області установлено, що адміністративна будівля міськвідділу озброєними представниками самопроголошеної Донецької Народної Республіки (ДНР) не захоплювалась, останні захопили та перебували в приміщеннях міжрайонної прокуратури міста Артемівська та Артемівського району, міського виконавчого комітету та приміщенні Приватбанку, що належить Артемівському ГУМВС України в Донецькій області, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Совецкая, 60, в якому вони знаходились в період часу з 12.04.2014 до 05.07.2014.

Також установлено, що заступник начальника міськвідділу - начальник кримінальної міліції Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_1 у порушення своїх функціональних обов'язків передбачених заходів на запобігання та припинення злочинів скоєних озброєними представниками ДНР не проводив, самоусунувся від здійснення контролю за організацією агентурно-оперативної роботи та оперативно-розшукової діяльності, в тому числі і по документуванню злочинної діяльності озброєних представників ДНР, налагодив співпрацю з представниками ДНР, щодо здійснення спільних заходів по розкриттю злочинів та охороні громадського порядку (т. 1 а.с. 145-зворот, 146).

Окрім того, у висновку службового розслідування зазначено, що 17.05.2014 ОСОБА_1 2 автомати АКСУ-74 (інв. №№ 140101, 140221) отримано з Артемівського СІЗО, які як пояснив ОСОБА_1 в той же день передані ним особисто до чергової частини Артемівського МВ. Однак, згідно з поясненнями помічників начальника оперативних чергових Артемівського МВ, а також відповідального за облік та зберігання озброєння по міськвідділу начальника сектору охорони громадського порядку Артемівського МВ старшого лейтенанта ОСОБА_7 та даних книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Артемівського МВ (форма № 5) автомати АКСУ-74 (інв. № 140101, 140221) передані до кімнати зберігання озброєння чергової частини лише 16.06.2014. Згідно з поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначені автомати 16.06.2014 привезли начальник міськвідділу ОСОБА_9 і ОСОБА_10

06.08.2014 комісією МВС зазначена інформація внесена в журнал єдиного обліку Артемівського МВ за № 6361, 07.08.2014 відомості за даним фактом Артемівською міжрайонною прокуратурою Донецькою області внесено до ЄРДР за № 0000039 за частиною 2 статті 262 Кримінального кодексу України (т. 1 а.с. 146-зворот, 147).

У висновку ж службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленим у ході відпрацювання зазначеного підрозділу, який затверджений 28.10.2014, тобто після прийняття оскаржуваних позивачем в частині його звільнення наказів, зазначено, що на початку червня 2014 року озброєнні ополченці ДНР захопили та утримували у будівлі прокуратури заступника начальника МВ ОСОБА_1 та в цей же час, 5-ть озброєних осіб приїхали до будівлі МВ і почали погрожувати захопленням, якщо до них не вийде оперативний черговий ОСОБА_6 разом із ОСОБА_11, яких також відвезли до будівлі прокуратури, де ОСОБА_6 утримували кілька годин, після чого разом із ОСОБА_1 відпустили.

Експерт НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_12 вказав на причетність ОСОБА_1 до співпраці із незаконними збройними формуваннями, зазначивши, що бачив інтерв'ю ОСОБА_1 у мережі Інтернет, яке стосувалось співробітництва із ДНР в плані надання допомоги в розкритті низки злочинів, скоєних жителями міста Костянтинівки (т. 1 а.с. 166).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в оскаржуваному наказі № 879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області», позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 - за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382 (т. 1 а.с. 106).

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про міліцію», у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону встановлено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Основні обов'язки міліції визначені статтею 10 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до присяги працівника внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення позивач, який мав спеціальне звання майора міліції, відноситься до осіб старшого начальницького складу.

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт «є» якого передбачає звільнення за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обв'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут)

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, скоєння особою рядового і начальницького складу вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ та не є видом дисциплінарного стягнення, що передбачено та застосовується у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наказ № 879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частини звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, а також прийнятий на підставі нього наказ № 1667 о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення позивача, прийняті не у спосіб, передбачений законом.

Окрім того, суд вважає недоведеним наявність підстав для звільнення позивача за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу (пункт 66 Положення).

Вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Як зазначено у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014, 06.08.2014 комісією МВС інформація щодо отримання ОСОБА_1 2 автоматів АКСУ-74 (інв. №№ 140101, 140221) з Артемівського СІЗО та їх передачі лише 16.06.2014 до кімнати зберігання озброєння чергової частини Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області внесена в журнал єдиного обліку Артемівського МВ за № 6361, 07.08.2014 відомості за даним фактом Артемівською міжрайонною прокуратурою Донецькою області внесено до ЄРДР за № 0000039 за частиною 2 статті 262 Кримінального кодексу України (т. 1 а.с. 146-зворот, 147).

Судом встановлено, що у подальшому слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області 30.10.2014 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова вмотивована тим, що в ході проведення досудового розслідування не встановлено випадків застосування вищевказаної зброї, а також тим, що вказану зброю було збережено врешті решт (на відміну від іншої зброї, що обліковувалась на балансі МВС та фактично перебувала в Артемівському СІ), у зв'язку з чим відсутня суспільна небезпека як ознака об'єктивної сторони складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 262 Кримінального кодексу України (т.2 а.с. 30-32).

Також суд вважає необґрунтованими висновки щодо самоусунення позивача від виконання своїх функціональних обов'язків та не вжиття передбачених заходів на запобігання та припинення злочинів, скоєних озброєними представниками ДНР, самоусунення від здійснення контролю за організацією агентурно-оперативної роботи та оперативно-розшукової діяльності, в тому числі і по документуванню злочинної діяльності озброєних представників ДНР, а також про налагодження співпраці з представниками ДНР щодо здійснення спільних заходів по розкриттю злочинів та охороні громадського порядку.

Як встановлено судом, зазначені висновки обґрунтовані лише поясненнями експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_12, який вказав на причетність ОСОБА_1 до співпраці із незаконними збройними формуваннями, зазначивши, що бачив інтерв'ю останнього у мережі Інтернет, яке стосувалось співробітництва із ДНР в плані надання допомоги в розкритті низки злочинів, скоєних жителями міста Костянтинівки (т. 2 а.с. 7-9).

Натомість, дослідженні судом матеріали службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, які витребувані судом від прокуратури Донецької області, окрім пояснень експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_12 не містять будь-яких відомостей про співпрацю позивача з представниками ДНР та самоусунення від виконання функціональних обов'язків (т. 2 а.с. 1-9).

Також не містять зазначені матеріали доказів скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до наданих позивачем в судовому засіданні пояснень, останній не спростовував наявність інтерв'ю, у якому зазначалось про допомогу з боку ополчення у розкритті тяжких злочинів, але зазначив, що вказане інтерв'ю надано ним під час його захоплення та утримання озброєними особами у приміщенні прокуратури та під загрозою застосування фізичного насилля до оперативного чергового ОСОБА_6, якого утримували разом з ним. Також позивач пояснив, що про ту обставину, що ним надано таке інтерв'ю він одразу повідомив своє керівництво по лінії кримінальної міліції в ГУМВС України в Донецькій області, яке проводило за вказаним фактом службову перевірку.

Захоплення озброєними ополченцями ДНР та утримання певний час в приміщенні прокуратури заступника начальника МВ ОСОБА_1 та оперативного чергового ОСОБА_6 на початку червня 2014 року підтверджено висновком службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленим у ході відпрацювання зазначеного підрозділу, який затверджений 28.10.2014 (т. 1 а.с. 166).

Разом з цим, відповідно до довідки заступника начальника - начальника ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області, у період з червня по серпень 2014 року ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області службове розслідування відносно ОСОБА_1 не проводилось.

Таким чином, з урахуванням пояснень позивача та підтвердженням факту його затримання та утримання певний час озброєними представниками ДНР в приміщенні прокуратури, а також відсутності в матеріалах проведеного службового розслідування від 11.08.2014 об'єктивних даних, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, суд вважає необґрунтованими висновки щодо співпраці позивача з представниками ДНР та про його самоусунення від виконання функціональних обов'язків.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що одні лише пояснення експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_12 за відсутності інших доказів, не можуть підтверджувати співпрацю позивача з представниками ДНР.

Окрім того, як встановлено судом, наказом МВС № 807 від 11.08.2014 про призначення службового розслідування стосовно окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області визначено коло осіб, яким доручено проведення такого розслідування (т. 1 а.с. 62-63).

Разом з цим, як вбачається з висновку такого розслідування, він підписаний у тому числі особами, які не були уповноважені на проведення службового розслідування - заступником начальника відділу ДВБ МВС України підполковником міліції ОСОБА_13, головним інспектором УІОС ДКЗ МВС України підполковником міліції ОСОБА_14, головним інспектором ГШ МВС України підполковником міліції ОСОБА_15 та головним інспектором ГШ МВС України підполковником міліції ОСОБА_16, що ставить під сумнів правомірність проведення службового розслідування та об'єктивність його висновку (т. 1 а.с. 97-98).

Відповідно до частини статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За правилами частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, обов'язок суду щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, закріплений частиною 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем 1 не доведено скоєння ОСОБА_1 вчинків, які дискредитують звання рядового та начальницького складу, що стало підставою для звільнення останнього з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, у зв'язку з чим накази МВС України № 879 від 11.08.2014 та № 1667 о/с від 26.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ прийняті протиправно, а відтак, позовні вимоги про їх скасування в цій частині підлягають задоволенню.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більше як за один рік, у зв'язку з чим позовні вимоги про поновлення позивач на попередній посаді підлягають задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014, у якому не зазначена дата звільнення, таким чином 26.08.2014 вважається останнім робочим днем, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді з 27.08.2014.

При цьому, оскільки за номенклатурою посад посада, з якої звільнено позивача, відповідно до Переліку № 4 посад, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами начальників головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів після погодження з Міністром, першим заступником Міністра, заступником Міністра - керівником апарату, заступником Міністра (у разі введення), які за функціональними обов'язками координують діяльність підрозділів, та відповідними структурними підрозділами апарату Міністерства, який затверджений наказом МВС України № 378 від 30.06.2011 «Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ», віднесена до переліку посад, на які працівники призначаються та звільняються з яких наказами начальників головних управлінь МВС України в областях, обов'язок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на ГУМВС України в Донецькій області, до компетенції керівника якого віднесено видання відповідного наказу.

Відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Судом встановлено, що грошове забезпечення позивачу нараховане та виплачене включно до 11.08.2014, що підтверджується довідкою за підписом начальника Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с.201).

Таким чином, період, за який грошове забезпечення позивачу не було нараховане та виплачено до його звільнення становить з 12.08.2014 по 26.08.2014, у зв'язки з чим, враховуючи приписи частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є прийняття судом рішення про стягнення з відповідача 3 грошового забезпечення за цей період, а не про зобов'язання його нарахувати та виплатити грошове забезпечення, як про це позивається позивач.

Судом встановлено, що позивач з моменту фактичного звільнення до дати постановлення рішення у справі ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, а відтак на його користь повинна бути стягнута сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 11679 від 05.05.2015, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 226 грн. 21 коп.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 20.05.2015 становить 267 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 226,21 грн. * 267 календарних днів = 60398 грн. 07 коп.

Сума грошового забезпечення, яке не виплачено за період 12.08.2014 по 26.08.2014, та підлягає стягненню на користь позивача становить 3393 грн. 15 коп. (15 календарних днів *226,21 грн.).

З наведених вище підстав суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду у відносинах публічної служби про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання - у межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Враховуючи, що відповідно до довідки Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 11679 від 05.05.2015, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 226 грн. 21 коп., постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 3 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6786 грн. 30 коп. підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 11 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) - начальника кримінальної міліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1667 о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), заступника начальника Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) - начальника кримінальної міліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27.08.2014.

Стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 12.08.2014 по 26.08.2014 у розмірі 3393 (три тисячі триста дев'яносто три) грн. 15 коп.

Стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.08.2014 по 20.05.2015 у розмірі 60398 (шістдесят тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 07 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та в частині стягнення з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 6786 (шість тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 30 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М. Каракуша

Суддя Я.В. Горобцова

Суддя С.М. Дуляницька