Справа № 804/4341/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 р. Справа № 804/4341/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1619,79 грн. , -
25.03.2015 р. Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість в рахунок погашення існуючого податкового боргу в сумі 1619,79 грн.
В обґрунтування позовних вимог податкова зазначає, що підприємець має заборгованість по сплаті єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1619,79 грн. Заборгованість у добровільному порядку не погашена, тому податковий орган звернувся до суду із відповідним позовом.
Відповідач про дату та місце судового розгляду повідомлявся, але повернувся конверт з ухвалою про відкриття скороченого провадження з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Всупереч вимогам ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" про зміну місцезнаходження відповідач контролюючі органи не повідомив, тому відповідних змін до Єдиного державного реєстру внесено не було.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення Відповідача про дату та місце розгляду судової справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, без участі представника Відповідача, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про дату та місце розгляду судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку у Верхньодніпровській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків та згідно особистої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування здійснює свою діяльність за спрощеною системою оподаткування шляхом сплати єдиного податку у розмірі 20 % до розміру мінімальної заробітної плати.
Матеріали справи свідчать, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено податкові зобов'язання в розмірі 4302,25 грн., з них: основне зобов'язання - 2923,20 грн., штрафні санкції - 1339,80 грн., пеня - 39,25 грн. Переплата станом на 20.01.2014 р. склала 2,46 грн. Часткова сплата склала 2680,00 грн.
Так, посадовими особами Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено ряд перевірок дотримання Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 платіжної дисципліни по єдиному податку.
Порушення, виявлені під час перевірок знайшли своє відображення в актах від 08.08.2014 р. №937/1702/НОМЕР_1, від 08.08.2014 р. №1238/1702/НОМЕР_1, від 14.11.2014 р. № 1386/1702/НОМЕР_1, від 03.12.2014 р. № 1507/1702/НОМЕР_1, відповідно до яких Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було порушено п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено та не сплачено податкове зобов'язання з єдиного податку за січень-липень 2014 р., вересень 2014 р., жовтень 2014 р., листопад 2014 р.
На підставі вказаних актів були прийняті податкові повідомлення-рішення:
-№003998702 від 03.12.2014 р. на суму 121,80 грн.;
Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Відповідно до п. 294.3 ст. 294 Податкового кодексу України для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому таким особа виписано свідоцтво платника єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.
Згідно пп. 293.1 - 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до п.п. 295.1-295.2 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.
Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Згідно ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Пунктом 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України визначено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.
У зв'язку з несплатою Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 єдиного податку з фізичних осіб у строки, визначені п. 295.1 та п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України та у розмірах, передбачених п. 293.1 та п. 293.2 ст. 293 цього Кодексу, утворилась заборгованість перед Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області в розмірі 1619,79 грн., що підтверджується розрахунком нарахованих сум єдиного податку, який міститься у справі.
З метою погашення боргу та відповідно до п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 була направлена податкова вимога №1570-25 від 06.11.2014 р. на суму 1233,85 грн.
Доказів сплати заборгованості до суду надано не було.
Відповідно до ст. ст. 67, 68 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та в розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.
Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що через відсутність доказів про сплату заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1619,79 грн., суд задовольняє адміністративний позов.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 86, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1619,79 грн. - задовольнити.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Р.З. Голобутовський