Справа № 2а/0470/12102/12
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/800/14992/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2013

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014

у справі №2а/0470/12102/12

за позовом Приватного підприємства «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-Сервіс»

до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-Сервіс» (далі по тексту - позивач, ПП «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Буд-Сервіс») звернулось до суду з позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, Верхньодніпровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2012 №, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємства на суму 15728593,02 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1589870,94 грн. та №, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2973999,75 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в сумі 584870,75 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача № від 13.04.2013, яким збільшено податкове зобов'язання по податку на додану вартість на суму 2389129,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 584870,75 грн., та № від 13.04.2013 в частині збільшення штрафних зобов'язань з податку на прибуток на суму 15719185,02 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 1586362,94 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 30.09.2011. В результаті перевірки встановлено порушення вимог: п. 1.32 ст. 1, пп. 4.1.4, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1, пп. 5.2.2 п. 5.2, п. 5.9, п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі по тексту - Закон №334/94-ВР); п. 135.1 ст. 135, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 138.8, пп. 138.8.1 п. 138.8, п. 138.4, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на прибуток всього в сумі 16344177,35 грн.; п. 1.4 пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі по тексту - Закон №168/97-ВР); п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість на загальну суму 2389129,00 грн.; п. 240.2 ст. 240, п. 241.1, п. 241.2 ст. 241, пп. 242.1.4 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано екологічний податок в сумі 28666,91 грн.; абз. «б» пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону України від 22.05.2003 №889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон №889-IV) пп. «б», пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДФО в періоді, що перевірявся, на загальну суму 24214,80 грн.; абз. «б» п. 19.2 ст. 19 Закону №889-IV, пп. 1.1 п. 1 та пп. 2.1 п. 2 Порядку заповнення податкового розрахунку, затвердженого наказом ДПА України №451 від 29.09.2003, п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, що призвело до порушень в наданні інформації стосовно сплачених на користь платників податку доходів та застосування ознаки доходу; нероздрукування щоденно фіскальних звітних чеків РРО (7 випадків) - порушено п. 9 ст. Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі по тексту - Закон № 265/95-ВР); неоприбуткування готівкових коштів на загальну суму 3133,66 грн. в день їх фактичного надходження в книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків - порушено абз. 23 п. 1.2, ч. 2 п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою НБУ №637 від 15.12.2004; в порушення п. 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Нацбанку України №637 від 15.12.2004, встановлено відсутність підтверджувальних документів про витрачені кошти згідно авансових звітів ОСОБА_2 на загальну суму 2214,50 грн.

За наслідками перевірки 13.04.2012 відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно чинного законодавства, виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит не залежить від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем або його контрагентом ПДВ до бюджету у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків.

Крім того, відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 даного Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновком судів щодо невірного відображення відповідачем в акті перевірки показника залишків сірки грудкової, а саме - при перевірці валових витрат на придбання сірки грудкової відповідачем була двічі врахована сума придбання 405279,00 грн., так як видаткова накладна №31/03 від 31.03.2011 та акт прийому-передачі до неї №46 від 31.03.2011 включені до таблиці та пораховані як самостійні приходні документи.

Таким чином, дані по залишкам сірки грудкової, відображені позивачем у декларації з податку на прибуток «Приріст балансової вартості запасів», встановлені вірно, а посилання відповідача в акті перевірки про заниження даних та порушення п. 5.9 ст. 5 Закону №334/94-ВР нічим не обґрунтовані.

Також вірними є висновки судів щодо відсутності підстав для визнання нікчемними господарських операцій, проведених за перевіряємий період між позивачем та ТОВ «ВБК «Стандарт - сервіс», оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого факту. Таким чином, позивачем вірно було відображено у декларації з податку на прибуток за 2010 рік валові витрати на суму 355609,00 грн.

Щодо заниження валового доходу на суму 60002,00 грн. по господарських операціях, проведених між позивачем та ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», судами встановлено, що по даним операціям валові доходи та податкові зобов'язання відображені в декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2008 року та липень 2008 року. У зв'язку з неотриманням акту виконаних робіт, заборгованість відображена в бухгалтерському обліку, але на початку 2012 року проведено звірку, де встановлено відсутність кредиторської заборгованості, що підтверджується актом звірки станом на 01.10.2011.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів щодо відсутності кредиторської заборгованості за перевіряємий період між позивачем та ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», а отже, й відсутності порушень законодавства.

Щодо завищення позивачем валових витрат на суму 2418858,47 грн., судами встановлено, що за перевіряємий період для поповнення власних обігових коштів, що є основою роботи, позивач отримував позики за кредитною лінією в АК «Діамант Банк». Матеріалами справи підтверджується використання позивачем отриманих кредитних коштів в господарській діяльності, та не підтверджується їх перерахуванням іншим підприємствам. Отже, відповідно до нормам Податкового кодексу України, позивач правомірно включив до складу валових витрат фінансові витрати, пов'язані з господарською діяльністю.

Відносно завищення підприємством прямих витрат на нереалізовані в перевіряємому періоді товари на суму 34815366,47 грн., колегія суддів зазначає, що згідно 3 розділу 4 підрозділу Перехідних положень Податкового кодексу України, розділ III цього Кодексу застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

Однак, відповідач, всупереч вимогам Податкового кодексу України, а також помилково подвійно врахувавши суми придбання позивачем грудкової сірки, невірно здійснив розрахунки доходів та витрат підприємства по операціям з грудковою сіркою та напіввагонами моделі 12-955, придбаними позивачем у ВАТ «Стаханівський вагонобудівний завод».

Таким чином, в діях позивача відсутні порушення вимог пп. 138.8.1 п. 138.8 та п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України.

Також, з акту перевірки слідує, що відповідачем за перевіряємий період відображено завищення задекларованих валових доходів, однак, з матеріалів справи слідує, що коригування валових доходів та валових витрат було здійснено за 9 місяців 2010 року на суму 237500,00 грн., оскільки в декларацію з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року не були включені дані суми. Крім того, за даними перевірки за період 01.01.2010 по 30.09.2010 порушень не було виявлено.

Матеріалами справи також підтверджується перевищення валових витрат над доходами підприємства, в зв'язку з чим суди вірно не прийняли до уваги посилання відповідача на заниження валових доходів позивачем на суму 692801,62 грн., оскільки підприємство мало право відображати в звітному періоді валові витрати, понесені раніше, та таке заниження валових доходів не призвело до недоплати податку на прибуток.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров