Справа № 820/4301/15
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 травня 2015 р. № 820/4301/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості про скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд про скасування наказів відповідача № 10 від 12.01.2015 р. та № 154 від 11.02.2015 р., прийнятих стосовно неї, про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, посилаючись на те, що оскаржувані накази відповідача прийняті всупереч вимогам чинного законодавства України, чим порушуються її права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Кравець О.В. проти позову заперечувала, посилаючись на те, що оскаржувані накази є законними та обгрунтованими, оскільки на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 30.11.2000 р. ОСОБА_1 вперше звернулася до Жовтневого районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована, як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № НОМЕР_2.

Так, 0.05.2002 року позивачка вдруге звернулася до Жовтневого районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована, як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № НОМЕР_1

Суд зазначає, що відповідно до ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Судом встановлено, що в заявах ОСОБА_1 від 07.12.2000 року та від 17.05.2002 року вона зазначала, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається.

Таким чином, на підставі вищезазначеного позивачці був наданий статус безробітної та відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" призначена виплата допомоги по безробіттю з 07.12.2000 року по 06.12.2001 року та з 17.05.2002 року по 11.05.2003 року відповідно.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 була зобов'язана повідомити центр зайнятості про наявний статус підприємця, бо, законодавець поклав обов'язок надання достовірних даних до державної служби зайнятості для призначення допомоги по безробіттю саме на особу.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом" від 13 травня 2014 року за № 125 8-VII, Харківським міським центром зайнятості опрацьовано інформацію яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно фізичних осіб - підприємців, які припинили підприємницьку діяльність.

Так, в базі даних ЄІАС.(NEТ) в закладці "Довідники ПОУ ЄДРС" 15.10.2014 року внесений запис щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця з 22.08.2000 року по 14.10.2014 року.

Факт реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця з 22.08.2000 року підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, отриманих через Державне підприємство "Інформаційно - ресурсний центр".

Таким чином, для підтвердження даного факту Харківським міським центром зайнятості відповідно до п.2.1 Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012р. № 1846/5, направлений запит до Державної реєстраційної служби, з метою отримання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, для з'ясування факту реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця.

На підставі викладеного, 05 січня 2015 року Харківським міським центром зайнятості був отриманий Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 19549183 від 05.11.2015 року, який підтвердив, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 22.08.2000 року, запис щодо проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності (за судовим рішенням) внесено 19.09.2014 року.

Так, на підставі виявленого факту, на виконання п. 5 Порядку № 60/62, позивачем складені акти розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 12.01.2015 року за № 1 ФОП та від 09.02.2015 р. за № 22-ФОП.

Розслідуванням встановлено, що на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку ОСОБА_1 була зареєстрована як ФОП, документів щодо припинення підприємницької діяльності не надавала та стверджувала, що не зареєстрована як фізична особа - підприємець, про що свідчить її особистий підпис в заяві на статус безробітної.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02 березня 2000 року за № 1533-III, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У зв'язку з наведеним, Харківським міським центром зайнятості, 12.01.2015 року виданий наказ за № 10 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ - ОСОБА_1" за період з 17.05.2002 року по 18.03.2003 року у сумі 2639 грн. 36 коп. та наказ від 11.02.2015р. за № 154 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ - ОСОБА_1" за період з 07.12.2000 року по 01.07.2001 року у сумі 1896 грн. 96 коп.

Так, на виконання п. 7 Порядку даний наказ разом з актами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та листами - претензій направлені відповідачу з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" №804-ХІІ від 01.03. 1991 р. (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин): зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Тобто, неотримання доходів від зайняття підприємницькою діяльністю не змін статусу особи, яка зареєстрована як підприємець, а тому навіть у випадку відповідного документального підтвердження неотримання доходу, така особа може бути визнана безробітною.

В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах:

б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючі підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчо;-: діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участі у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від № 755-ІУ від 15.05.2003 року, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця .

Згідно ч. 7 ст. 47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Отже, в даному випадку, такою датою є 19.09.2014 року.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців (в редакції 15.05.2003 року, набрав чинності з 01.07.2004 року) були внесені зміни лише 13.05.2014 року, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом № 1258-18 від 13.05.2014 року.

В п. 5 ст. 49 (яка діяла до 13.05.2014 року) Закону України "Про державну реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" передбачається згідно порядку державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими частинами 9-18 статті 47 Закону.

В п. 9 ст. 47 передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) наступні документи:

заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням;

свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця;

довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків;

довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку;

довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку.

Таким чином, в даному випадку ОСОБА_1 не вчинені усі необхідні дії для припинення підприємницької діяльності.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона, як суб'єкт владних повноважень, дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані накази є правомірними, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову, окрім того позивачем, згідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ, не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості про скасування наказів.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29.05.2015 року.

Суддя Самойлова В.В.