Справа № 2а/710/3514/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/529/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення разової грошової допомоги як інваліду війни,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з врахуванням заяви про доповнення позовних вимог) до Управління праці та соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання неправомірними дій відповідача, зобов'язати його визнати позивача інвалідом війни 3 групи та видати відповідне посвідчення, а також стягнути з відповідача грошову допомогу до 5 травня за 2008-2009 роки в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком в загальній сумі 6810 грн.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.03.2012р. позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області та визнано, що позивач відноситься до учасників війни відповідно до п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; в решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. рішення суду першої інстанцій скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення вказаним судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанцій скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до довідок МСЕК від 26.02.2008р. №0382484 та від 07.10.2010р. №080427 ОСОБА_4 визнаний інвалідом відповідно 3 та 2 групи в зв'язку із захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

07.04.2008р. позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання його інвалідом війни, включення до списків на отримання грошової допомоги до 05 травня та видачу відповідного посвідчення.

Однак, відповідач вказану заяву позивача залишив без задоволення (лист від 08.04.2008р. вих. №351/01-9) з посиланням на відсутність у висновках МСЕК інформації щодо отримання позивачем захворювання під час виконання службових обов'язків.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Згідно з п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551) до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002р. №1346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2003р. за №83/7404, затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, згідно з яким обставини, які мали місце при виконанні службових обов'язків, призвели до захворювання в період проходження служби і пов'язані з виконанням службових обов'язків, мають визначатися відповідно до встановленої останнім процедури.

Виходячи з наведеного, право на встановлення статусу інваліда війни мають особи, які стали інвалідами внаслідок, зокрема, захворювання, одержаного саме під час виконання службових обов'язків, та наявності передбачених Порядком обставин, що призвели до цього захворювання.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 08.04.2014р. у справі №21-45а14.

Оскільки передбачених законодавством підстав для визнання за позивачем статусу інваліда війни у даній справі не встановлено, то дії відповідача про відмову в наданні такого статусу є законними.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухваленого судом рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.