Справа № 826/2041/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2041/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Вівдиченко Т.Р. Доценко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Житомир-Авто» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Житомир-Авто» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куренного Олександра Вікторовича про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2015 року публічне акціонерне товариство «Житомир-Авто» (далі Товариство, ПАТ «Житомир-Авто» або позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куренний Олександр Вікторович (далі Уповноважена особа), у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило:

- визнати нечинним Рішення Виконавчої дирекції Фонду № 226/14 від 16.10.2014 року в частині акцептування вимог ПАТ «Житомир-Авто» до ПАТ «Брокбізнесбанк» в сумі 6 688 грн. 60 коп.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду Куреного О.В. внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» шляхом акцептування грошових вимог ПАТ «Житомир-Авто» до ПАТ «Брокбізнесбанк» в сумі 17 066 грн. 62 коп.;

- зобов'язати Фонд затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» про акцептування грошових вимог ПАТ «Житомир-Авто» в сумі 17 066 грн. 62 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за інформацією своїх контрагентів ними у період з січня по червень 2014 року на розрахункові рахунки №3001 та № 3002 позивача були перераховані кошти за виконані роботи, відшкодування виплат по соц. страхуванню тощо в сумі 16 822 грн. 27 коп. про перерахування контрагентами коштів позивачу (всього в сумі 16666,62 грн). Також між позивачем та Банком було укладено договір оренди нежитлових приміщень у наслідок якого за травень, червень 2014 року у Банку наявна заборгованість в розмірі 400 грн. Позивач звернувся до Уповноваженої особи з заявою про визнання кредитором на загальну суму 17 222 грн. 27 коп. (16666,62+400=17066,62 грн.)

Однак Уповноважена особа повідомила позивача, що його грошові вимоги до Банку акцептовані лише в сумі 6 688 грн. 60 коп. та не надано пояснення причини відхилення вимог в сумі 10 533 грн. 67 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «Брокбізнесбанк», в особі Житомирського регіонального відділення, з однієї сторони, та ПАТ «Житомир-Авто», з іншої сторони, були відкриті розрахункові рахунки на підставі договору про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 3784/ЖЦВ від 13.05.2011 року.

Згідно заяви вих. №52 від 04.02.204 року, надісланої Керівнику ЖРВ АТ «Брокбізнесбанк» про закриття рахунків ПАТ «Житомир-Авто», за підписом Генерального директора ПАТ «Житомир-Авто» Деркач О.В., р/р 3001 та р/р 3002 були закриті Банком 06.02.2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року № 107 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних", рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28 лютого 2014 року "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації" розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" () з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11 червня 2014 року «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» розпочато з 11 червня 2014 року процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

Разом з тим, в період з лютого по червень 2014 року на розрахункові рахунки №3001 та №3002 позивача надійшли кошти від наступних контрагентів: ДП «Малинський лісгосп» в сумі 1500,00 грн., платіжне доручення №266 від 20.02.2014; ПАТ «Житомирський маслозавод», в сумі 2506,76 грн., платіжне доручення № 3162 від 25.02.2014; ФССТВП (Житомирська міська дирекція), в сумі 2414,63грн., платіжне доручення №1269 від 26.02.2014; ДП «Житомирський інститут землеустрою», в сумі 1403,40 грн., платіжне доручення № 133 від 04.03.2014; Управління праці та соціального захисту населення Житомирської РДА в сумі 63,40 грн., платіжне доручення №1058 від 12.03.2014; СВК «Білопільський» в сумі 1500,00 грн., платіжне доручення №177 від 07.04.2014; СВК «Білопільський» в сумі 4500,00грн., платіжне доручення №179 від 08.04.2014; ПАТ «Житомирський маслозавод» в сумі 2778,44грн., платіжне доручення № 5792 від 13.06.2014, всього на загальну суму 16666,62 грн. та 400,00 гривень сума заборгованості АТ «Брокбізнесбанк» за договором оренди №60 частини нежитлового приміщення від 01.05.2012, який укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та позивачем.

27 червня 2014 року ПАТ «Житомир-Авто» направлено вимогу за № 328 Уповноваженій особі Фонду про визнання грошових вимог позивача в сумі 11 221 грн. 95 коп.

11 липня 2014 року Товариством разом з супровідним листом № 351 направлено Уповноваженій особі Фонду заяву про визнання кредитором, в якій позивач просив визнати ПАТ «Житомир-Авто» кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» в остаточній сумі 17 222 грн. 27 коп.

28 жовтня 2014 року листом за № 7/700-кр Банк повідомив, що Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 року щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку, згідно якого грошові вимоги позивача до Банку акцептовані в сумі 6 688 грн. 60 коп., тобто меншій сумі, ніж було заявлено, та відхилення вимог в сумі 10 533 грн. 67 коп.

12 листопада 2014 року та 17 грудня 2014 року на ім'я Уповноваженої особи позивачем направлено запити № 482, № 529, в яких просив повідомити причину невизнання (відхилення) вимог ПАТ «Житомир-Авто» в сумі 10 533 грн. 67 коп.

12 січня 2015 року Уповноважена особа Фонду листом № 79/010-04 повідомив позивача, що причиною часткового невизнання вимог позивача є не підтвердження фактичними даними, що обліковуються в Банку, заявлених в повному обсязі сум.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідачів в частині відмови визнання їх вимоги в сумі 17 222 грн. 27 коп., звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що 06.02.2014 року розрахункові рахунки позивача були закриті, і кошти від контрагентів (які не були включені до Реєстру вимог) надходили на рахунки, які були вже закриті. Починаючи з 10 червня 2014 року (з дня позбавлення Банку банківської ліцензії) банківська діяльність ПАТ «Брокбізнесбанк» завершена, тому він не мав права здійснювати банківську діяльність, в тому числі повертати кошти у разі неможливості встановити належного отримувача.

Також, судом першої інстанції зазначено, що саме контрагенти позивача - ДП «Малинський лісгосп», ФССТВП (Житомирська міська дирекція), Управління праці та соціального захисту населення Житомирської РДА, СВК «Білопільський» мали право звернутися до Уповноваженої особи з заявами про визнання їх кредиторами, оскільки даними юридичними особами було здійснено переказ коштів, які їм належать.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1.3) статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2001 року (далі Закон № 2346-ІІІ) дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Згідно із пунктом 22.6. статті 22 Закону № 2346-ІІІ обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року (далі Інструкція № 22), безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Пунктом 1.6 Інструкції № 22 передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до пункту 2.33. Інструкції № 22 якщо кошти зараховані на рахунок «Кредитові суми до з'ясування» унаслідок відсутності в банку отримувача рахунку, зазначеного в електронному розрахунковому документі як рахунок отримувача, і банк отримувача не має наміру уточнювати номер рахунку, то він повертає кошти з рахунку «Кредитові суми до з'ясування» не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням номера та дати електронного розрахункового документа та причини повернення.

Виходячи з положень вищезазначених норм законодавства, Банк, встановивши, що кошти надійшли на рахунок, який відсутній (закритий) мав на протязі 4-х робочих днів повернути кошти платникам, що зроблено не було, тому за заявою ПАТ «Житомир-Авто» Уповноважена особа мала б включити їх в Реєстр вимог кредиторів.

Позивачем надано суду платіжні доручення: №266 від 20.02.2014; № 3162 від 25.02.2014; №1269 від 26.02.2014; № 133 від 04.03.2014; №1058 від 12.03.2014; №177 від 07.04.2014; №179 від 08.04.2014; № 5792 від 13.06.2014, з яких вбачається, що в даних платіжних дорученнях було зазначені р/р 3001 та р/р 3002, що в свою чергу свідчить, що кошти від контрагентів позивача надходили на рахунки позивача, які були закриті вже з 06.02.2014 року.

Однак, платіжні доручення на перерахування коштів банками платників, самими платниками не відкликані. В свою чергу, банком-одержувачем сплачені кошти платникам не повернуті, тобто залишилися в ПАТ «Брокбізнесбанк», що відповідачами і не заперечується.

Таким чином, з дати валютування вищезазначені кошти перейшли у власність позивача, а тому він має законне право їх вимагати в порядку передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 року (далі Закон № 4452-VI), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийнятті рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно зі статтею 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліків вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до статті 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 37 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Відповідно до статті 46 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 3 статті 46 Закону №4452-VI, під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Статтею 48 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

1) виконує повноваження органів управління банку;

2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку;

3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду;

4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

5) у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

6) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

7) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

8) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов'язковому зберіганню;

9) виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

10) здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Уповноважена особа Фонду може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та/або нормативно-правовими актами Фонду, які є необхідними для завершення процедури ліквідації банку.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до наявних матеріалів справи, позивачем дотримано вимогу зазначеної норми, що відповідачем також не заперечується, а тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо правомірності відмови ПАТ «Житомир-Авто» Уповноваженою особою в включення в реєстр вимог кредиторів вимог в розмірі 16 666 грн. 62 коп. неправильними, оскільки дане зобов'язання підлягає задоволенню в межах ліквідаційної процедури та після включення зазначених зобов'язань банку до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Колегія суддів встановила, що листом від 28.10.2014 року за № 7/700-кр Уповноваженою особою було повідомлено позивача, що Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 року щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку, згідно якого грошові вимоги позивача до Банку акцептовані в сумі 6 688 грн. 60 коп.

Отже, грошові кошти в сумі 6 688 грн. 60 коп., які надійшли на закриті рахунки позивача були акцептовані, що унеможливило Уповноважену особу включити їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

В матеріалах справи міститься Службова записка за підписом В.о. головного бухгалтера департаменту операційної роботи та бухгалтерського обліку ОСОБА_9, з якої вбачається, що сума в розмірі 45,45 грн., згідно платіжного доручення №360 від 25.04.2014, була повернута 07.10.2014 на рахунок ВДВС Олевського РУЮ та сума в розмірі 45,45 грн., згідно платіжного доручення №467 від 30.04.2014, була повернута 25.09.2014 на рахунок ВДВС Олевського РУЮ.

Відтак, не зважаючи на те, що в період здійснення повернення зазначених коштів Банк був позбавлений ліцензії, Банк мав змогу і був зобов'язаний повертати помилково перераховані кошти платникам.

Твердження відповідача про неможливість встановлення відправників коштів є необґрунтованим, оскільки не підтверджується фактичними даними, які наявні в матеріалах справи та спростовується вище переліченими обставинами.

Наведене вище свідчить про те, що у відповідача не було причин часткового невизнання (відхилення) заявлених грошових вимог ПАТ «Житомир-Авто».

Крім того, позивачем надано копію договору оренди № 60 від 01.05.2012 року, укладеного між позивачем (орендодавцем) і Банком (орендарем) по якому не виконані зобов'язання по сплаті орендної плати частини нежитлового приміщення під банкомат за травень-червень 2014 року в сумі 400 грн.

Банком не сплачено орендну плату за травень та червень 2014 року в сумі 400 грн. Відповідно ця сума була зазначена в заяві про визнання ПАТ «Житомир-Авто» кредитором, в акцептуванні якої також було відмовлено.

Суд першої інстанції визнав позовні вимоги в цій частині необґрунтованими, у зв'язку з тим, що у відповідності до частини 3 статті 46 Закону № 4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, на момент вирішення спору відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

По-перше, договір оренди в травні-червні 2014 року був діючий, доказів сплати орендної плати за цей період відповідачем суду надано не було. Дане зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, що передбачено статтею 526 ЦК України;

По-друге, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції посилається на частину 3 статті 46 Закону № 4452-VI в редакції від 04.07.2015 року, яка не поширюється на правовідносини, які виникли до вступу змін в силу;

Разом з тим, вимога про відшкодування орендної плати була включена позивачем в заяву про визнання кредитором від 11.07.2014 року № 352, яка своєчасно була направлена Уповноваженій особі.

Крім того, вимога про сплату орендної плати стосується періоду, коли банківська ліцензія не була відкликана, таким чином Банк мав виконувати всі свої договірні зобов'язання в загальному порядку. А тому, дане зобов'язання підлягає задоволенню в межах ліквідаційної процедури та після включення зазначених зобов'язань банку до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів зазначає, що всі зобов'язання ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо перерахування коштів на рахунок позивача підлягають задоволенню в межах ліквідаційної процедури та після включення зазначених зобов'язань банку до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Житомир-Авто» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати нечинним Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 226/14 від 16.10.2014 року в частині акцептування вимог ПАТ «Житомир-Авто» до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в сумі 6 688 грн. 60 коп.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куренного Олександра Вікторовича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» шляхом акцептування грошових вимог публічного акціонерного товариства «Житомир-Авто» до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в сумі 17 066 грн. 62 коп.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про акцептування грошових вимог публічного акціонерного товариства «Житомир-Авто» в сумі 17 066 грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 02.06.2015 року

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.