Справа № 2а-217/2010
Суддя: Міщенко С. В.
Дата ухвалення: 2012-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а/2390/127/12Головуючий по 1 інстанції
Категорія 10.3.1. ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу скаргою управління пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області на постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до управління пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність органу управління ПФУ та стягнення невиплаченої допомоги до пенсії, -

в с т а н о в и л а :

21 грудня 2009 року позивачі звернулась до Драбівського районного суду Черкаської області з позовами до Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність органу управління ПФУ та стягнення невиплаченої допомоги до пенсії.

Свої вимоги мотивували тим, що вони народилися в період з 1932 року по 1 серпня 1945 року , відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року мають статус дитини війни і згідно ст. 6 даного Закону їм повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але в розмірах визначених Законом відповідач надбавку в 2006-2008 роках не виплачував. А тому позивачі просили визнати відмову відповідача щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною, зобов'язати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату з 01.01.2006 і довічно

Постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області щодо відмови зробити нарахування позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 щомісячної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з грудня 2008 року і довічно - неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області здійснити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 нарахування та доплату щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни , передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як різниці між 30 відсотками мінімальної пенсії за віком та фактично сплаченим розміром щомісячної соціальної державної допомоги за період з грудня 2008 року і довічно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленою постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області, у встановлені строки оскаржило її, та просить скасувати постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року і прийняти нову постанову суду, відмовивши позивачам у задоволенні їхніх позовних вимог, оскільки їм не було в повній мірі здійснено доплати як дітям війни у звязку з відсутністю коштів та механізму фінансування і виплати даного підвищення до пенсії.

Особи, які беруть участь у справі, не заявляли клопотання про розгляд справи за їх участю, а тому суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова зміні.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі, відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», мають статус дітей війни і цього не заперечував відповідач.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Внесені п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року у цей Закон зміни, що обмежували виплату вказаної допомоги, - були в подальшому рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 1-29/2007 та від 22.05.2008 року за №10-рп/2008 року - визнані неконституційними. Відповідно до частини 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином з 21 грудня 2009 року (за 1 рік, що передував даті звернення позивачів до суду, враховуючи те, що представник відповідача наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду позивачами, передбачених ст.99-100 КАС України ) суд правильно зобовязав відповідача здійснити відповідні виплати. Оскільки згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, і додаткового рішення законодавчого органу про відновлення попередньої редакції Закону, жоден нормативно-правовий акт не передбачає.

Не є обґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на інші нормативно-правові акти, оскільки згідно частини 2 ст.3 Закону №2195-1У державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано судом не взяті до уваги, так як питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Відповідач у визначених Законом розмірах підвищення до пенсії позивачам не виплачував, а тому постанова суду про часткове задоволення позовних вимог позивачів у рамках строку передбаченого для звернення за судовим захистом, ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вказавши в резолютивній частині постанови про визнання дій відповідача неправомірними з грудня 2008 року і довічно та, зобовязавши управління пенсійного фонду здійснювати відповідні виплати з грудня 2008 року і довічно суд допустився помилки. Оскільки, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі дітям війни, суди, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не мають підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Так, статтями 71 Закону України від 26 грудня 2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названі норми законів передбачали встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно їх дія не поширювалася на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010 роках дітям війни підвищення до пенсії повинні були здійснюватися в розмірі, встановленому відповідно до статті 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни».

Але пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України , виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року N 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абзаці 5 п. 11 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 19 грудня 2011 р. "Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" : «… до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, при вирішенні справ цієї категорії щодо розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни застосуванню підлягають положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Із 23 липня 2011 року правомірність дій суб'єктів владних повноважень у зазначених категоріях справ судам необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року N 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» .

Однак, задовольняючи позовні вимоги щодо зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати позивачам щомісячну соціальну допомогу, як дітям війни, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як різниці між 30 відсотками мінімальної пенсії за віком та фактично сплаченим розміром щомісячної соціальної державної допомоги довічно, суд помилково не врахував наведені вище норми закону та можливість внесення змін у законодавчі акти, що регулюють дані правовідносини та ту обставину, що органи Пенсійного фонду зобовязані здійснювати такі нарахування до втрати такого права позивачами. Тому постанову суду в цій частині необхідно змінити, шляхом виключення вказівки суду на нарахування та сплату надбавки позивачам як дітям війни довічно.

Згідно ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду, якщо визнає, що суд першої інстанції правильну по суті вирішив справу чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись Законом України від 2 грудня 2010 року N 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами», ст.ст. 195,197, 198, 201,205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області на постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до управління пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність органу управління ПФУ та стягнення невиплаченої допомоги до пенсії - задовольнити частково.

Постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року змінити.

Абзаци другий та третій резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції:

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області щодо відмови здійснити нарахування ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 щомісячної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 21 грудня 2008 року - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області здійснити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 нарахування та доплату щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як різниці між 30 відсотками мінімальної пенсії за віком та фактично сплаченим розміром щомісячної соціальної державної допомоги - з 21 грудня 2008 року.

В іншій частині постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції

Головуючий :

Судді :