Справа № 819/459/15-а
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

819/459/15-a

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/459/15-a

11 березня 2015 р.

м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісній І.М.

при секретарі судового засідання Субтельній Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі до Філії "Склозавод" ТОВ ВКФ "Декор" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "Декор" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі, надалі позивач, звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Філії "Склозавод" ТОВ ВКФ "Декор" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "Декор", надалі відповідач, про стягнення заборгованості у сумі 16 230,10 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, не здійснив відшкодування Пенсійному фонду понесених ним витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А тому, враховуючи наведене, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі несплачену в добровільному порядку заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в розмірі 16 230,10 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про дату час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, заперечень проти адміністративного позову не надав. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи та реалізації ним права судового захисту прав та інтересів.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, з’ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідач є страхувальником в розумінні пункту 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 розділу XV «Прикінцеві положення «Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» для платників збору до Пенсійного фонду України, яким є відповідач об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б» – «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 6.8 розділу 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663, із змінами і доповненнями (далі - Інструкція) підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Про те. в супереч наведеним нормам, Відповідач не відшкодовує фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пункту "а", "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з чим у Відповідача виникла заборгованість в сумі 16 230, 10 грн. за період з 25.12.2014 року по 27.02.2015 року.

Згідно з ст. 58 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Підприємства та організації, на яких працівники вийшли на пенсію призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах, з коштів призначених на оплату праці, зобов’язані згідно з ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон про пенсійне страхування) та п. 6.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, відшкодувати органу Пенсійного Фонду плату, що покриває сто процентів витрат на оплату і доставку пільгових пенсій. Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділом доходів органу Пенсійного фонду щорічно в повідомленнях про Розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до ст. 13 Закону (форма Розрахунку затверджена постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1) складених відповідно до п. 6.4. вищезазначеної Інструкції, надсилаються платникам до 20 січня поточного року, а протягом 10 днів повідомлення з новопризначених пенсій та повинні бути ними оплачені щомісячно до 25 числа.

Згідно п. 6.8. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача перед управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільському районі по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є узгодженою і становить 16 230,10 грн.

Вищевказана сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Згідно з п. 7.5 ст. 7 Інструкції несвоєчасно перераховані суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Приймаючи до уваги, що відповідач суму заборгованості по відшкодуванні витрат на виплату пенсій за віком призначених на пільгових умовах станом на день розгляду спору не оплатив, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлений.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Повний текст постанови виготовлений 11.03.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.