Справа № 808/7015/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року ( 10 год. 20 хв.)Справа № 808/7015/14 ДО/808/514/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого - судді Максименко Л.Я.

суддів - Киселя Р.В., Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: ОСОБА_1, свідоцтво № 4325 від 30.05.2012, договір про надання правової допомоги від 04.11.2014 № 75;

від відповідача 1: Завгородній В.І., довіреність від 03.03.2014 № 31/2014

від відповідача 2: Муштіна І.Г., довіреність 1194/А6 від 10.03.2015

від відповідача 3: Довбиш В.М., довіреність № 1/50 від 05.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_5, м. Слов'янськ Донецької області

до відповідача 1: Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ

відповідача 2: Головного управління МВС України в Донецькій області, м. Донецьк

відповідача 3: Словянського міськвідділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області, м. Слов'янськ Донецької області

про: визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1), Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач 2), Словянського міськвідділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області (далі - відповідач 3), в якому позивач з урахуванням заяви від 07.01.2015 (вх. № 1239) просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України за № 1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ України згідно із пунктом 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності.

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Донецькій області за № 333 о/с від 05.09.2014 в частині обчислення ОСОБА_5 вислуги років станом на 12.08.2014 та встановлення її на цей день в календарному обчисленні у 15 років 04 місяців 29 днів, а в пільговому обчисленні - 18 років 03 місяців 16 днів, а також в частині оголошення ОСОБА_5 наказу МВС України за № 1535 о/с від 12.08.2014 щодо його звільнення;

- відновити ОСОБА_5, капітана міліції в посаді помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області з 12.08.2014;

- стягнути з Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 12.08.2014 до дня прийняття судом рішення по даному позову, виходячи з розміру обчислення середньої заробітної плати за червень - липень 2014 року;

В обґрунтування позову посилається на те, що наказ Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також, вважає протиправним наказ Міністерства внутрішніх справ України №1535о/с від 12.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України. Зазначив, що складені накази потягли за собою припинення не тільки виплати грошового забезпечення, але й перебіг вислуги років в органах внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсій. Тому, позивач вважає, що наказ від 05.09.2014 №333о/с виданий неправомірно, оскільки порушень дисципліни, про які йдеться в ньому, ОСОБА_5 не допускав та їх не було доведено. Стверджує, що службове розслідування у відношенні нього не проводилось, оскільки із наказом про його призначення, як і з результатами його проведення позивача ніхто не знайомив, яких-небудь пояснень не вимагав. Також зазначив, що ніяких вчинків проти інтересів служби, які б суперечили покладеним на позивача обов'язкам, підривали довіру - як носія влади, дискредитували звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, не скоював. У своїй роботі завжди бездоганно виконував вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, не допускав порушень службової дисципліни, керувався у своїй роботі принципами законності, справедливості, поваги до людської гідності. Зазначені обставини підтверджуються даними про просування по службі, службовою характеристикою та атестаційним листом. Зазначив, що звільнений з роботи без законної підстави, у зв'язку з чим повинен бути поновлений на роботі зі стягненням втраченого заробітку за час вимушеного прогулу. З наведених підстав, вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 01 квітня 2015 року представник ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги та просив суд, їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 позов не визнав, у письмових запереченнях б/н б/д посилається на те, що оскаржувані накази були прийняті з дотриманням вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. У запереченнях зазначено, що наказом МВС України від 12.08.2014 № 1535 позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулося за наслідками перевірки законності дій особового складу Словянського МВ ГУМВС України у Донецькій області в період з 12 квітня 2014 року по 5 липня 2014 року, яка проводилась в рамках службового розслідування, що було призначено наказом МВС України від 29 липня 2014 року № 745. У ході службового розслідування було встановлено, що 12.04.2014 о 09 год. 00 хв. представниками незаконного військового формування «Донецької Народної Республіки» було захоплено адміністративне приміщення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області, розташованого за адресою: м. Слов'янськ, вул. Леніна, 30. У подальшому за рішенням керівництва міськвідділу особовий склад було переведено до будівлі колишнього Слов'янського РВ ГУМВС України в Донецькій області для подальшого проходження служби. В результаті перемовин між представниками ДНР та керівництвом МВ було досягнуто домовленості щодо взаємодії в роботі, проведення спільних нарядів з патрулювання вулиць міста Слов'янська, забезпечення охорони громадського порядку біля адміністративної будівлі міськвиконкому та залучення працівників ДАІ до оформлення правопорушень, які виявлятимуться представниками ДНР, а також використання службових приміщень для утримання громадян, затриманих представниками ДНР. Зазначив, що на фоні силового протистояння, бездіяльності з боку керівництва міськвідділу, відвертої підтримки та співробітництва окремими працівниками міськвідділу з режимом «ДНР» серед особового складу Словянського МВ поглиблювались негативні морально-психологічні настрої, що супроводжувалося занепадом службової дисципліни. Так, під час службового розслідування з'ясовано, що начальник штабу Словянського МВ підполковник міліції ОСОБА_8. разом із своїм заступником майором міліції ОСОБА_9., у порушення своїх функціональних обов'язків організували повну взаємодію чергової частини Словянського МВ з комендатурою ДНР, в приміщенні чергової частини розмістив лист з контактними телефонами відповідальних представників ДНР та надав доручення оперативним черговим забезпечити обмін інформацією. Помічник начальника - оперативний черговий частини Словянського МВ капітан міліції ОСОБА_5 та інспектор-черговий чергової частини Словянського МВ старший лейтенант міліції ОСОБА_10 протягом тривалого часу приймали активну участь у інформуванні представників комендатури ДНР. Вказує, що звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення. З урахуванням допущених позивачем порушень Закону України «Про міліцію», Присяги працівника міліції, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу і було прийнято рішення про звільнення позивача за п. 66 Положення. Зазначив про безпідставність посилань позивача на недотримання МВС України процедури документування порушення ним службової дисципліни, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 01 квітня 2015 року представник Міністерства внутрішніх справ України проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 позов не визнав, у судовому засіданні посилався на те, що при прийнятті рішення про звільнення зі служби позивача Міністр внутрішніх справ України діяв на підставі та в межах повноважень, а також у спосіб, передбачений законами України та Положенням про проходження служби. Окрім того, зазначив, що вимога ОСОБА_5 щодо зобов'язання відновити його, капітана міліції в посаді помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області з 12.08.2014 передчасна, оскільки є похідною від питання розгляду оскаржуваних наказів МВС України, прийняття судового рішення та стосується процесуального питання, пов'язаного з виконанням судового рішення, яке на даний час не прийнято. Разом з тим вказує на те, що вимоги ОСОБА_5 про зобов'язання Головного управління МВС України в Донецькій області виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу є безпідставними, оскільки його звільнення проведено відповідно до чинного законодавства, що регламентує діяльність органів внутрішніх справ. З викладених підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 3 проти позовних вимог заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у листі від 14.01.2015 вх. №1486, в яких зазначив, зокрема, що 16.09.2014 Словянським МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) було отримано та зареєстровано у канцелярії під вхідним №82ос/с витяг з наказу Головного Управління МВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014 про встановлення вислуги років на 12.08.2014 у календарному обчисленні - 15 років, 04 місяці, 29 днів, у пільговому обчисленні - 18 років, 03 місяці, 16 днів капітану міліції ОСОБА_5, який звільнений з органів внутрішніх справі за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас наказом МВС України від 1535о/с від 12.08.2014. 17.09.2014 ОСОБА_5 під його особистий підпис було оголошено витяг з наказу ГУМВС України в Донецькій області №333о/с від 05.09.2014. Зазначає, що наказ МВС України №1535о/с від 12.08.2014 стосовно звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_11 до Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) не надходив, що підтверджується довідкою канцелярію Словянського МВ. Також зазначає, що Слов'яьнський МВ ГУМВС України в Донецькій області службового розслідування стосовно ОСОБА_5 не проводив, а матеріалів та висновків службових розслідувань стосовно ОСОБА_5 від МВС України та ГУМВС України в Донецькій області не надходило. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Камертон».

У судовому засіданні 01 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали адміністративної справи суд встановив наступні обставини.

Наказом № 111 від 10.07.2000 ОСОБА_5 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України. Останнє присвоєне перед звільненням спеціальне звання - капітан міліції.

Відповідно до наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 04.08.2013 року № 287 о/с ОСОБА_5 призначено помічником начальника міського відділу - оперативним черговим чергової частини штабу Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з посадовим окладом 850 гривень.

Наказом МВС України від 29.07.2014 № 745 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 №541/23073, комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 29.07.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

У висновку встановлено, що начальник штабу Словянського МВ підполковник міліції ОСОБА_8 разом із своїм заступником майором міліції ОСОБА_9 у порушення своїх функціональних обов'язків організували повну взаємодію чергової частини Словянського МВ з комендатурою ДНР, в приміщенні чергової частини розмістив лист з контактними телефонами відповідальних представників ДНР та надав доручення оперативним черговим забезпечити обмін інформацією. Помічник начальника - оперативний черговий чергової частини Словянського МВ капітан міліції ОСОБА_5 та інспектор-черговий чергової частини Словянського МВ старший лейтенант міліції ОСОБА_10 протягом тривалого часу приймали активну участь у інформуванні представників комендатури ДНР.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_5 слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

29.07.2014 наказом МВС України від 29.07.2014 №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях», за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу від 12.08.2014 №1535о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Згідно витягу з наказу ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 №333о/с вислуга років позивача станом на 12.08.2014 у календарному обчисленні складає 15 років 04 місяці 29 днів, у пільговому обчисленні - 18 років 03 місяці 16 днів. Із зазначеним витягом з наказу позивач був ознайомлений 17.09.2014.

19 вересня 2014 року ОСОБА_5, разом з іншими звільненими працівниками Словянського МВ, звернувся до начальника Словянського МВ ГУМВС України у Донецькій області полковника міліції ОСОБА_12 із заявою (вх. № Кол-18 від 19.09.2014), відповідно до якої просив надати копію наказу Міністерства внутрішніх справ № 1535о/с від 12.08.2014, що став підставою для звільнення з органів внутрішніх справ України.

Листом вик. Кол-18 від 19.09.2014 начальник Словянського МВ ГУМВС України у Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ОСОБА_12 повідомив позивача про те, що наказ Міністерства внутрішніх справ № 1535о/с від 12.08.2014, згідно якого було звільнено позивача, до канцелярії, фінансового сектору та сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) не надходив, у зв'язку з чим надати його копію не виявляється можливим.

Окрім того, 19 вересня 2014 року ОСОБА_5, разом з іншими звільненими працівниками Словянського МВ, звернувся до начальника Словянського МВ ГУМВС України у Донецькій області полковника міліції ОСОБА_12 з заявою (вх. № Кол-18 від 19.09.2014), відповідно до якої просив надати копію наказу про проведення службового розслідування з переліком питань по яким воно проводилось та копію висновку службового розслідування.

Листом вик. Кол-17 від 19.09.2014 начальник Словянського МВ ГУМВС України у Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ОСОБА_12 повідомив позивача про те, що дисциплінарний наказ Міністерства внутрішніх справ України № 726 від 29.07.2014, відносно звільнених співробітників міськвідділу згідно наказу МВС України №1535о/с від 12.08.2014, а також висновки проведених службових розслідувань та матеріали до них до канцелярії, фінансового сектору та сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) не надходили, у зв'язку з чим надати їх копії не виявляється можливим.

Заявою від 25.09.2014 позивач звернувся до начальника ГУМВС у Донецькій області ОСОБА_13, в якій просив видати йому завірену у визначеному порядку копію наказу МВС України від 12.08.2014 №1535о/с та копії матеріалів службового розслідування, що стали підставою для звільнення його з органів внутрішніх справ, однак, станом на час подання адміністративного позову, з наказом про звільнення так і не був ознайомлений.

Вважаючи протиправним наказ МВС України № 805 від 29.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, наказ МВС України №1535о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ України, наказ ГУ МВС України в Донецькій області № 333 о/с від 05.09.2014 в частині обчислення ОСОБА_5 вислуги років станом на 12.08.2014 та встановлення її на цей день в календарному обчисленні у 15 років 04 місяців 29 днів, а в пільговому обчисленні - 18 років 03 місяців 16 днів, а також із вимогою про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - позивач звернувся до суду із цим позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права, обов'язки та відповідальність, у томі числі порядок звільнення зі служби, врегульовані Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

Пунктами 63-67 Положення визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Згідно з пунктом 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скоєння вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу та не підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а отже така підстава для звільнення не може бути застосована в порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 29 Наказу № 805 від 29.07.2014 визначено, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_5, помічника начальника Словянського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) - оперативного чергового чергової частини штабу Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII, у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 ст. 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача-1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 29.07.2014, затверджений міністром МВС України 29.07.2014 (далі - Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено наступне (стор. 4 Висновку службового розслідування):

«Помічник начальника - оперативний черговий чергової частини Словянського МВ капітан міліції ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта вища юридична, в ОВС з 10.07.2000, в посаді з 05.08.2013 та інспектор-черговий чергової частини Словянського МВ старший лейтенант міліції ОСОБА_10, …, протягом тривалого часу приймали активну участь у інформуванні представників комендатури ДНР».

З приводу Висновків службової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування.

Для з'ясування обставин, викладених у Висновку службового розслідування, Запорізьким окружним адміністративним суду ухвалами від 23 жовтня 2014 року, 05 листопада 2014 року, 08 грудня 2014 року, 21 січня 2015 року, 19 лютого 2015 року від відповідачів витребовувались докази по справі.

Так, за результатами виконання вимог, викладених у вищезазначених ухвалах Запорізького окружного адміністративного суду про надання (доказів) фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування, відповідачами та Генеральною прокуратурою до суду не надані.

Тобто, суд звертає увагу на те, що з моменту відкриття провадження у справі та до винесення постанови, доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, за яке його було звільнено з органів внутрішніх справ, відповідачами суду надано не було.

Крім того, ухвалами Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року, 08 грудня 2014 року, 21 січня 2015 року про витребування доказів від Прокуратури Харківської області витребувано матеріали службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Словянського МВ (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області, в частині, що стосується вчинених ОСОБА_5 дій, вказаних у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України у Донецькій області від 29.07.2014.

У відповідях від 02.12.2014 вих. № 15/1-554-14, від 27.01.2015 вих. № 15/1-554-14 та від 16.02.2015 вих. № 15/1-554-14 Прокуратура Харківської області повідомила суд про те, о витребувані матеріали службової перевірки на цей час є невід'ємною частиною матеріалів кримінального провадження № 0000542, а тому надати їх немає можливості згідно положень КПК України. Також зазначено про те, що станом на 16.02.2015 у вищезазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень не оголошувалось.

З огляду на це, керуючись положеннями частини 6 статті 71 КАС України, справа вирішена адміністративним судом на основі наявних у ній доказів.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Суд зазначає, що комісію зі проведення службового розслідування було створено відповідачем-1 29.07.2014, згідно із наказом №745. Цим же числом був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача-1 №805.

Суд критично ставиться до можливості проведення службового розслідування та складання Висновку службового розслідування за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування причин застосування до позивача дисциплінарного стягнення, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом було досліджено зазначені Висновки.

Як підставу для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем-1 визначене скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а саме: приймання активної участі у інформуванні представників комендатури ДНР.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що позивач контактував з представниками ДНР, матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у висновку службового розслідування від 29.07.2014 зазначено про факт співпраці чи інформуванні комендатури ДНР шляхом проведення зборів в актовій залі міськвідділу, розміщення на стенді чергової частини аркушу з контактними телефонами відповідальних працівників ДНР тощо.

Однак, на думку суду вказане, по-перше, не має під собою будь-яких документальних підтверджень; по-друге, сам факт знаходження осіб в одній актовій залі та розміщення аркушу із контактами відповідальних працівників ДНР ще не є доказом того, що працівники Словянського міськвідділу за власним бажанням приймали в цьому участь чи інформували комендатуру ДНР. Більш того, такі докази у відношенні самого позивача суду не надані. Він же сам ці факти заперечує.

Також, суд приймає до уваги, надісланий Прокуратурою Харківської області листом від 16.02.2015 витяг з висновку службової перевірки від 11.08.2014 «За фактом неправомірних дій працівників Словянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу», в якому дещо по-іншому, ніж у висновку службового розслідування від 29.07.2014, викладені обставини захоплення Словянського міськвідділу 12.04.2014. Так, у висновку зазначено про те, що «всі працівники Словянського МВ були роззброєні та виведені під прицілом автоматичної зброї у внутрішній двір, а згодом переведенні до актової зали міськвідділу. Після чого туди зайшов ОСОБА_14 і запропонував бажаючим перейти на бік ДНР. Однак всі працівники міліції відмовились». Також вказано, що «за рішенням в.о. начальника Словянського МВ ОСОБА_15 особовий склад за узгодженням із керівництвом ГУМВС України в Донецькій області для подальшого проходження служби було переведено до будівлі колишнього Слов'янського РВ ГУМВС України в Донецькій області».

Тобто, вищестояще керівництво ГУМВС України в Донецькій області вирішило за можливе залишити весь особовий склад Словянського міськвідділу у місті, захопленому представниками ДНР.

Отже, якщо таке рішення було прийнято, то ГУМВС України в Донецькій області вважало за можливе здійснювати в подальшому роботу Словянського міськвідділу, перебуваючи у іншій адміністративній будівлі і не вбачаючи в цьому конфлікту дій, які в подальшому могли поставити під сумнів дотримання співробітниками авторитету міліції.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Тому, суд виходить з того, що за відсутності доказів інформування позивачем представників ДНР тверджень відповідача-1 про вчинення позивачем дисциплінарного проступку є безпідставними. Разом з тим, наявними в справі доказами підтверджується виконання позивачем протягом 2014 року своїх функціональних обов'язків.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

При цьому пунктом 69 зазначеного Положення визначено, що звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, визначено, що міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази спростовують наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, оскаржувані накази відповідача-1 в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а адміністративний позов в цій частині - задоволенню.

У зв'язку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача-1 в частині, яка стосується позивача, то на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Судом встановлено, що позивач з моменту фактичного звільнення до дати постановлення рішення у цій справі ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, а відтак на його користь повинна бути стягнута сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З приводу вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу ГУ МВС України в Донецькій області №333 о/с від 05.09.2014, суд зазначає, що викладені в цьому наказі дані щодо вислуги років позивача станом на дату видання наказу №1535о/с від 12.08.2014 не спростовані позивачем, через що, суд доходить висновку, що цей наказ не порушує прав позивача та не встановлює будь-яких обов'язків для нього, а тому підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні.

Отже, в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління МВС України в Донецькій області за № 333 о/с від 05.09.2014 в частині обчислення ОСОБА_5 вислуги років станом на 12.08.2014 та встановлення її на цей день в календарному обчисленні у 15 років 04 місяців 29 днів, а в пільговому обчисленні - 18 років 03 місяців 16 днів позов не підлягає задоволенню.

Так, само не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача-2 на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки судом встановлено, що позивач отримував грошове забезпечення у відповідача-3, а не у відповідача-2.

За приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В даному випадку для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача належним способом захисту є прийняття судом рішення про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення щодо стягнення на користь позивача з відповідача-3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Так, згідно з вимогами п.2 даного Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5, 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки відповідача-3 від 03.12.2014 № 15/9477 встановлено, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 5666,88 грн. Розмір середньоденного грошового забезпечення позивача на час звільнення становив 185,80 грн.

Станом на 01 квітня 2015 року з дня видання відповідачем-1 наказу про звільнення позивача минуло 232 дні.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке належить стягнути на користь позивача, становить: 185,80 грн. * 232 дні = 43 105,60 грн.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в наведеній вище частині.

За приписами ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби. З наведених підстав постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача-3 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 5666,88 грн. підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області та Словянського міськвідділу ГУМВС України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1535 о/с від 12.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас (із поставленням на військовий облік) на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, капітана міліції ОСОБА_5, помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області.

Поновити капітана міліції ОСОБА_5 на посаді помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області з 12.08.2014.

Стягнути з Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2014 по 01.04.2015 у розмірі 43 105,60 грн. (сорок три тисячі сто п'ять гривень 60 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення капітана міліції ОСОБА_5 на посаді помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області та в частині стягнення з Словянського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 5 666,88 грн. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.Я. Максименко

Судді Р.В. Кисіль

І.В. Шара