Справа № 815/2087/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2087/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді - Єфіменка К.С., суддів Завальнюка І.В., Потоцької Н.В., при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної фіскальної служби України про скасування висновку від 16.01.2015 року №61/3/99-99-17-05-02-11 про результати достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», скасування довідки від 18.03.2015 року №39 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», складену Секретаріатом Кабінету Міністрів України відносно позивача, який працював на посаді Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної фіскальної служби України про скасування висновку про результати достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», скасування довідки від 18.03.2015 року №39 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», складену Секретаріатом Кабінету Міністрів України відносно позивача, який працював на посаді Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті.

В судовому засіданні 29.05.2015 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх тим, що у відповідача не було правових підстав для складання висновку про невідповідність задекларованого майна у декларації за 2013 рік, яке було придбано в період перебування позивача на посадах державної служби, оскільки щодо приватизації у 1998 році позивачу не було відомо факт приватизації ? частини квартири його батьком, а у 2009 році на час отримання у дарунок ? частини квартири від матері він не перебував на посадах, віднесених до посад державної служби, в зв'язку із чим, вказане майно не повинно було декларуватись та його відповідність наявній податковій інформації не підлягало перевірки. Представники відповідачів заперечили проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що невідповідність даних декларації позивача щодо наявного у нього майна за 2013 рік даним наявної податкової інформації була встановлено у спосіб передбачений законом та порядком, в зв'язку із чим, це є законними діями, а довідка, яка складена Секретаріатом Кабінету Міністрів України за наслідками проведеної перевірки позивача за процедурами, встановленими Законом України «Про очищення влади» фактично є похідною від наданого висновку ДФС України від 16.01.2015 року, в зв'язку із чим, на час її складання вона відповідала усім необхідним вимогам та за суттю була законною.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу на посаді Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивача Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 року №432-р призначено Головою Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (а.с.5).

Згідно з Планом проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №1025-р, у листопаді 2014 - лютому 2015 року заплановано проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади» щодо Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністрів України, міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку, членів Центральної виборчої комісії, членів Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг, Голови Служби зовнішньої розвідки, начальника Управління державної охорони, Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, голів місцевих держадміністрацій.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

18.11.2014 року відповідно до положень Закону України «Про очищення влади» в Секретаріаті Кабінету Міністрів України розпочато проведення перевірки відносно ОСОБА_1, який на час застосування положень Закону України «Про очищення влади» перебував на посаді Голови Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають, зокрема, достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» визначено Порядком проведення перевірки відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 19 Порядку з метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

За результатами проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», ДФС складено та надіслано до Секретаріату Кабінету Міністрів України висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 16.01.2015 року №61/3/99-99-17-05-02-11.

У Висновку вказано, що у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті ОСОБА_1 наведено недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 Так, ОСОБА_1 не відображено відомості про володіння ? частини квартири.

Згідно з пунктом 35 Порядку якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

21.02.2015 року Міністром Кабінету Міністрів України Онищенко Г.В. направлено до Державної фіскальної служби України лист щодо уточнення наведеної у висновку інформації.

Листом ДФС України від 05.03.2015 року №300/3/99-99-17-05-02-11 надано детальнішу інформацію щодо майна, яке не було відображено у декларації за 2013 ОСОБА_1, та підстав набуття у власність позивачем ? частини квартири з посиланням на відповідні правовстановлюючі документи. Також у вказаному листі повторно міститься висновок про невідповідність відомостей, зазначених у декларації ОСОБА_1, наявній податковій інформації про майно декларанта та зазначено, що відповідно до відомостей копії трудової книжки на час набуття вказаного майна ОСОБА_1 перебував на посадах в органах державної служби.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що на підставі відповіді/висновку/копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді/висновку/копії судового рішення або з дня надходження відповіді/висновку/копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

На підставі висновку та відповіді ДФС та на виконання вказаного пункту Порядку Департаментом кадрового забезпечення і складено Довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», ОСОБА_1, від 18.03.2015 № 39, яка оскаржена позивачем.

Відповідно до частини 8 статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до частини 14 статті 5 Закону України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Прем'єр-міністром України внесено до Кабінету Міністрів України подання про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №253-р позивача звільнено з посади Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті на підставі пункту 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Суд вважає, що при складанні висновку ДФС України суттєво порушило встановлену процедуру проведення перевірки та права особи відносно якої проводилась перевірка, а тому суд не може погодитись із законність складаного висновку ДФС України від 16.01.2015 року та довідки Секретаріату Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року №39 з наступних підстав:

Запит до ДФС України від 18.11.2014 року №15633/0/2-14 (а.с.179) разом із декларацією позивача та рішенням про початок проведення перевірки (а.с.146-154,176) надійшли від Кабінету Міністрів України 18.11.2014 року.

Відповідно до п.27 Порядку, в разі встановлення невідповідності показників декларацій особи за минулий рік, даним наявної податкової інформації, податковий орган не пізніше ніж у 3-денний строк з дня виявлення недостовірностей, але не пізніше ніж у 30-денний строк з дати надходження відповідного запиту та копій декларацій особи, відносно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначену особу (направляє на адресу такої особи письмову пропозицію та пропонує надати відповідні пояснення з причин виниклих розбіжностей).

Таким чином, строк для проведення перевірки даних декларації за минулий рік та направлення повідомлення на адресу особи, у разі виявлення розбіжностей за даними декларації позивача за 2013 рік спливав 18.12.2014 року.

Лист ДФС України від 18.12.2014 року №4211/Б/99-99-17-05-02-14 (а.с.109-110) з пропозицією надати позивачу пояснення з приводу виявлених розбіжностей згідно поштового штемпелю на конверті (а.с.111) був відправлений ДФС України з м.Києва лише 14.01.2015 року, тобто на 26 днів пізніше граничного строку його направлення, визначеного п.27 Порядку.

Згідно книги для запису рекомендованих поштових відправлень дільниці №7 поштового відділення Одеса-121 (а.с.170) вказана замовна кореспонденція від ДФС України на домашню адресу позивача надійшла до поштового відділення 17.01.2015 року та була вручена адресату під розпис лише 20.01.2015 року.

Відповідно до п.28 Порядку особа, яка отримала пропозицію про надання пояснень та документів стосовно виявлених розбіжностей у декларації за минулий рік наявній податковій інформації має право подати письмові пояснення та відповідні документи до органу ДФС України на протязі 15-денного строку, тобто позивач мав право вчинити це до 04.02.2015 року.

Відповідно до п.27 Порядку орган ДФС повинен обов'язково враховувати вказані пояснення та надані документи, в зв'язку із чим, складання висновку органом ДФС України до отримання вказаних письмових пояснень і документів або до спливу граничного строку їх подання є неможливим.

В судовому засіданні 27.05.2015 року позивач пояснив, що після отримання його матір'ю 20.01.2015 року листа ДФС від 18.12.2014 року, вказаний лист та документи про право власності на квартиру були передані йому потягом, після чого він 22.01.2015 року прибув до ДФС України, де йому пояснили які саме знайдено розбіжності та 23.01.2015 року він подав до посадової особи ДФС України письмові пояснення (а.с.107-108) і документи на 10 аркушах. Вказані письмові пояснення не були датовані позивачем на прохання посадових осіб ДФС України та вони також не були зареєстровані як вхідна кореспонденція ДФС України із присвоєнням вхідного номеру.

Таким чином, станом на дату складання оскаржуваного висновку 16.01.2015 року у податкового органу не могли бути в наявності та були відсутні пояснення позивача та додані ним документи з приводу розбіжностей даних декларації за 2013 рік з наявною у податкового органу інформації та на цю дату не сплинув строк, встановлений п.28 Порядку щодо можливості надання таких пояснень (15-дений строк з дати отримання повідомлення від органу ДФС України з 20.01.2015 року по 04.02.2015 року), в зв'язку із чим, суд погоджується з позицією позивача про те, що вказаний висновок ДФС України від 16.01.2015 року №61/3/99-99-17-05-02-11 складений без отримання від особи відносно якої проводиться перевірка письмових пояснень щодо невідповідності та без врахування наданих такою особою документів, які повинні обов'язково бути враховані органом ДФС України при складанні висновку за результатами перевірки, що свідчить про недотримання органом ДФС України прав особи відносно якої проводиться перевірка та процедури проведення такого роду перевірок, встановлених п.п.19,20,27,28,29 Порядку, що згідно положень ч.3 ст.2 КАС України надає змоги суду, навіть не дивлячись щодо суті та правомірності висновку щодо встановленої невідповідності, прийти до висновку щодо незаконності дій посадових осіб ДФС України при його складанні, що є підставою для визнання такого акту суб'єкту владних повноважень протиправним та скасування на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Окрім того, при досліджені фактичних обставин невідповідності задекларованого майна позивачем у декларації за 2013 рік наявній у податкового органу інформації, суд встановив невідповідність висновку ДФС України від 16.01.2015 року вимогам Закону України «Про очищення влади» з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» та п.19 Порядку органом ДФС України проводиться перевірка достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел відповідності даних декларації особи за минулий календарний рік.

У першій частині висновку від 16.01.2015 року №61/3/99-99-17-05-02-11 (а.с.95-98) встановлено, що позивачем вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

У листі ДФС України від 05.03.2015 року №300/3/99-99-17-05-02-11 (а.с.113-115) ДФС України роз'яснила, що 30.10.2009 року (а.с.202-204) ОСОБА_1 отримав у власність на підставі договору дарування ? частину квартири АДРЕСА_1 від ОСОБА_5, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 22.12.2009 року №24876183 (а.с.172).

Разом з тим, згідно даних трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 (а.с.32) він в період з 13.05.2009 року по 31.03.2010 року обіймав посаду заступника начальника Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства (Головрибвод) тобто посаду, яка згідно довідки Державного агентства рибного господарства України від 25.05.2015 року №11-25-08 (а.с.209) не віднесена до відповідних категорій державних службовців (про що відсутній відповідний запис у трудовій книжці про присвоєння рангу державного службовця) та яка не віднесена до посад, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади». А тому, перевірка даних декларації позивача відносно придбання у власність у 2009 році ? квартири від ОСОБА_5 не входило до компетенції органу ДФС України відповідно до процедури, встановленої пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» та п.19 Порядку.

Не змінює цього висновку суду й посилання представника ДФС України у власних письмових запереченнях (а.с.222-227) на те, що позивач у цей час був посадовою особою державного органу, оскільки обов'язок подання декларацій щодо майна, доходів та витрат згідно положень ст.13 Закону України «Про державну службу» та ст.4 Закону України «Про боротьбу з корупцією» виключно покладений на осіб, які уповноважені на виконання функцій держави, до яких згідно ст.2 Закону України «Про боротьбу з корупцією» віднесені державні службовці, Прем'єр-міністр України, Перший віце-прем'єр-міністр, віце-прем'єр-міністри, міністри, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати сільських, селищних, міських, районних у містах, районних, обласних рад, посадові особи місцевого самоврядування, військові посадові особи Збройних Сил України та інших військових формувань, а оскільки позивач не обіймав у цей період часу жодну з цих посад, він не повинен був декларувати набуте ним майно.

У 1998 році позивач згідно даних його трудової книжки Серія НОМЕР_1 (а.с.28) з 12.03.1997 року по 16.10.2000 року обіймав посаду старшого державного інспектора - начальника відділу екологічного контролю в пунктах пропуску через держкордон Держуправління у зв'язку з обранням по конкурсу та з 01.10.1996 року йому був присвоєний 12 ранг державного службовця.

У цей період часу відповідно до свідоцтва органу приватизації державного житлового фонду у м.Одесі від 04.08.1998 року №126465 (а.с.174) у сумісну часткову власність ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_1, та ОСОБА_8 була передана займана ними квартира АДРЕСА_1 (уповноваженим власником квартири, який здійснював приватизацію квартири та реєстрацію права власності на неї визначений батько позивача ОСОБА_7).

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках) (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно положень ч.2 ст.8 цього ж Закону встановлено, що передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Разом з тим, в матеріалах органу реєстрації прав власності на нерухоме майно у м.Одесі - КП «ОМБТІ та РОН» відсутня заява або інша згода позивача ОСОБА_1 на проведення приватизації квартири, в якій він проживав відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та відсутня відповідна заява щодо реєстрації цього права за ним.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача про те, що він не давав свою згоду на проведення приватизації ? частини вказаної квартири у 1998 році, не приймав участь у проведенні приватизації та не подавав документи про реєстрацію права власності на ? частину вказаної квартири, а тому він правомірно, за відсутності обізнаності у наявності у нього зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на ? частину цієї квартири не показував це майно у деклараціях під час перебування на державній службі у період 1999-2008 та 2011-2013 роки.

Під час офіційного зясування обставин справи не надано до суду доказів зворотнього й представником відповідача - ДФС України, в звязку із чим, суд приходить до висновку правомірність не зазначення позивачем у декларації про майно та доходи за 2013 рік даних про ?? частину квартири, яка була нібито ним приватизована у 1998 році з-за необізнаності декларанта з цим фактом та, відповідно, відсутності обов'язку щодо вчинення вказаного декларування.

Довідка Секретаріату Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року №39 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», складена відносно позивача, який працював на посаді Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (а.с.80-81) складається відповідачем відповідно до Порядку та є похідним актом, якій виключно ґрунтується виключно на даних висновку органу ДФС України від 16.01.2015 року №61/3/99-99-17-05-02-11.

Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність зазначеного висновку ДФС України, суд відповідно до ч.2 ст.162 КАС України повинен визнати протиправним скасувати й похідний від цього висновку акт - довідку Секретаріату Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року №39 на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати висновок ДФС України від 16.01.2015 року №61/3/99-99-17-05-02-11.

3. Визнати протиправною та скасувати довідку Секретаріату Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року №39 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», складену відносно позивача, який працював на посаді Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний складом суду 29.05.2015 року.

Головуючий суддя Єфіменко К.С.

Судді Завальнюк І.В.

Потоцька Н.В.

.