Справа № 2а-1331/11
Суддя: Гафяк В. М.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1331/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в особі судді Гафяк В.М. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дії щодо перерахунку та виплати щомісячної соціальної допомоги відповідно до Закону України„Про соціальний захист дітей війни ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 06 грудня 2010 року звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Автозаводському районі м. Кременчука про визнання дій ОСОБА_2 пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги дітям війни в розмірі 30 % від розміру мінімальної пенсії за віком за період з січня 2006 року по грудень 2010 року, включно виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням фактично виплачених сум, та починаючи з 01.01.2011 року здійснювати виплату пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно довічно чи до зміни розміру вказаної державної соціальної підтримки дітей війни у встановленому законодавством порядку. Окрім того позивачка просила стягнути з відповідача на її користь недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за період з січня 2006 року по грудень 2010 рік включно в сумі 6279,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року за № 2195-IV (надалі Закон України № 2195-IV) належить до соціальної категорії «Дитина війни», та відповідно до статті 6 Закону України № 2195-IV з 01 січня 2006 року має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімального пенсії за віком. У 2007-2010 роках така допомога їй не виплачувалася в належному розмірі, в той час як Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/ 2007 від 9 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено норми Закону України № 2195-IV Про соціальний захист дітей війни. Законом України від 28.12.2007 р. № 107-VI Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено у новій редакції, і, зокрема, внесено зміни, якими змінено розмір підвищення та встановлено що дане підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, і становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. вищевказані зміни, зокрема, викладення в новій редакції статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що були внесені Законом України від 28.12.2007 р. № 107-VI Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука надав письмові заперечення проти позову. Проти позову заперечив та вважав його таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своїх доводів зазначав, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області, як одержувач пенсії за віком та при цьому одержує підвищення до пенсії, як дружина померлого учасника війни, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що становить 75,00 грн.

Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії як дітям війни, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" правомірними, оскільки позивач вже отримує підвищення до пенсії учасника війни, а тому згідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не має права на одночасне призначення їй підвищення до пенсії дитині війни.

З врахуванням того, що у справі наявні та достатні докази, суд приходить до висновку про можливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання, відтак суддя у відповідності до ч.4 ст.183-2 КАС України розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Позивач має статус "Дитини війни", що також підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 8).

Враховуючи зазначений статус позивача, вона відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із заперечень УПФУ в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області, встановлено, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на те, що позивач вже отримує підвищення до пенсії учасника війни, а тому згідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не має права на одночасне призначення позивачу підвищення до пенсії дитині війни.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до

пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної

соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до

Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачується підвищення до пенсії як дружині померлого учасника війни, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Автозаводському району м. Кременчука від 12 травня 2009 року щомісячно у розмірі: з 01.01.2008 р по 47,00 грн.; з 01.04.2008 р. по 48,10 грн.; з 01.07.2008 р. по 48,20 грн.; з 01.10.2008 р. по 49, 80 грн.

Правовідносини, повязані із питаннями соціального захисту ветеранів війни врегульовані Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ, Законом України „Про державний бюджет на відповідний рік!, Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до осіб, на яких поширюється чинність зазначеного Закону, окрім перелічених в цій статті осіб, на дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Згідно ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 вже отримує підвищення, як дружина померлого учасника війни у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатності фактично за її згодою, та від цього не відмовлялась, у звязку з чим відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не має право на одночасне отримання підвищення до пенсії як дружина померлого учасника війти та як дитина війни.

Враховуючи вище викладене в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", 10, 15, 17 Закону України„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ст.ст. 6-14, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області про поновлення пропущеного строку, визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: