Справа № 804/5080/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 р. Справа № 804/5080/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадженні адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді (далі - позивач) до Приватного підприємства фірми «Каско» (далі - відповідач) про стягнення недоїмки, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ППФ «Каско» про стягнення недоїмки в розмірі 343,75 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у відповідача, який є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, виявлена наявність недоїмки в сумі 343,75 грн. Вказана сума не сплачена відповідачем з 2010р., у зв'язку з чим позивач просить стягнути цю суму в судовому порядку.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду повернуто відповідне поштове відправлення за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
З огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, зібравши докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, суд доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу сплати відповідачем суми страхових внесків в розмірі 343,75 грн., визначеної останнім в Розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадів на виробництві та професійних захворювань України за 9 місяців 2010р., поданої ним 18.10.10. За даними позивача означена сума є не сплаченою відповідачем по теперішній час, що зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.
З положень ст.6 і ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) випливає та матеріалами справи підтверджено, що відповідач є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків України. Пунктом 2 ч.2 ст.45 згаданого закону на відповідача покладено обов'язок своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Згідно з ч.8 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхувальник здійснює страховий внесок у Фонд соціального страхування від нещасних випадків у порядку і строки, які визначаються страховиком.
Такий порядок був визначений п.4.12 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яка затверджена постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.07.07 №36 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.08.07 за №867/1434, втратила чинність 01.01.11), де вказано, що страхувальниками - роботодавцями (до яких належить і відповідач) страхові внески сплачуються в день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки.
Як зазначено вище, згідно з розрахунковою відомістю за 9 місяців 2010р. відповідачем самостійно визначена сума несплачених платежів в розмірі 372,23 грн. Листом позивача від 10.06.14 №1825 відповідача повідомлено про наявну суму заборгованості та необхідність її сплати останнім (а.с.17). Відповідно до платіжного доручення №56 відповідачем була частково сплачена вказана сума, а саме в розмірі 28,48 грн.
Доказів оплати суми заборгованості в сумі 343,75 грн. відповідач до суду не надав, а судом наявності таких доказів самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.
Відповідно до п.7 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Враховуючи наведені законодавчі приписи, оскільки судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не встановлено наявності фактичних даних, які б указували на те, що заявлена позивачем вимога про стягнення спірної суми заборгованості порушує права та інтереси відповідача, то така вимога підлягає задоволенню, так як її обґрунтованість доведена матеріалами справи.
Керуючись ст.ст.7-11, ст.ст.158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев