Справа № 804/10288/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2013 р. Справа № 804/10288/13-а

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Потолової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Новомосковської ОДПІ № від 20.06.2013р., яким позивачу збільшене грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 90'982грн. 06коп. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 22'745грн. 52коп.

У судовому засіданні 22.08.2013р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач не забезпечив участь повноважного представника у судовому засіданні, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. Заперечення проти позовних вимог не надав.

22.08.2012р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване значним завантаженням юридичного відділу та неможливості бути присутнім представника у судовому засіданні.

Суд відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду адміністративної справи (надійшло 22.08.2013р.) через значне завантаження юридичного відділу, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце його проведення (а.с.69). Відповідач не надав суду доказів наявності іншого судового процесу, який перешкоджає участі представника відповідача у судовому засіданні у даній справі (копії ухвали суду, судової повістки тощо), не надав доказів роботи лише одного представника, а також через обмежений термін розгляду адміністративної справи, встановлений статтею 122 КАС України, клопотання не може бути задоволене.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За наведених обставин, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, при розгляді справи виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, зареєстрований виконавчим комітетом Новомосковської міської ради Дніпропетровської області 11.03.2003р. (а.с.9) та перебуває на податковому обліку у Новомосковській ОДПІ з 20.03.2003р.

Отже, позивач належним чином зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють здійснення господарської діяльності в Україні.

Так, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), відповідно до направлень від 17.05.2013р. №172, №173, №174, плану-графіку проведення планових виїзних перевірок та згідно наказу №196 від 07.05.2013р. фахівцями Новомосковської ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

За результатами перевірки складений Акт №212/172/НОМЕР_1 від 11.06.2013р. (далі Акт перевірки) (а.с.12-54), за висновками якого встановлені порушення:

- ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, за 2012 рік у розмірі 90'982,06 грн.;

- п.201.1, п.201.10 ст.201, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит за липень 2012р. у сумі 26'258,36 грн., жовтень 2012р. - у сумі 11'583,34 грн. по операціях з ПП «АТМ» ();

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України (зі змінами та доповненнями), п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податкові зобов'язання за липень 2012р. по операціях з ДП «Укроборонсервіс» на загальну суму ПДВ 27' 063,36 грн. та завищені податкові зобов'язання за жовтень 2012р. по операціях з ТОВ «Т.Л.Авто» на загальну суму ПДВ 12' 000,00 грн.

Відповідно до п.1 Акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2013р., яким позивачу збільшене грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 90'982грн. 06коп. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 22'745грн. 52коп.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що відповідачем грубо порушені вимоги Порядку оформлення результатів документальних перевірок…, у зв'язку з чим призвело до відсутності в Акті перевірки повного та об'єктивного висвітлення дійсних обставин справи, перекручення фактичних даних, суперечливих висновків, внаслідок чого позивачу безпідставно визначене податкове зобов'язання та застосовані штрафні санкції.

На думку позивача, протиправність висновків, викладених в Акті перевірки, виразилась у наступному:

- ні за текстом Акту перевірки, ні у висновках не вказано, які саме правочини фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з TOB «Мотор Сим», TOB «Реалтранс Груп», TOB «ATM» Новомосковська ОДПІ вважає нікчемними та з яких підстав;

- висновок відповідача про відсутність поставок товарів за угодами, укладеними між позивачем та TOB «Мотор Сим», TOB «Реалтранс Груп», TOB «ATM», позивачем та покупцями, яким фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 реалізовано придбані у вищевказаних підприємств шини не підтверджується документально, оскільки є виключно припущенням контролюючого органу;

- висновок щодо ненадання позивачем документів, які підтверджують транспортування товару, оскільки суперечать матеріалам перевірки;

- висновки Новомосковської ОДПІ про нікчемність зроблені відносно окремих правочинів, а стосовно інших господарських зобов'язань такі висновки не робилися (за умови однакового змісту договорів та умов їх виконання);

- висновки Новомосковської ОДПІ про нікчемність правочинів зроблені за відсутності будь-яких обґрунтувань, чому саме ці правочини порушують публічний порядок та вчинені з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Також, позивач не погоджується з висновками Новомосковської ОДПІ щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ст.228 Цивільного кодексу України та зазначає, що його дії не можуть бути направлені на заволодіння державним майном.

Позивач зазначає, що доказом на підтвердження умислу укладання угоди, яка суперечить інтересам держави, моральним засадам суспільства, є вирок суду по кримінальній справі, який би підтверджував вину осіб, що підписали оспорювань угоду по усіх суб'єктах ланцюга для доведення факту вчинення замаху на заволодіння коштами держави.

У зв'язку з чим, позивач вважає, що наявність в діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та посадових осіб TOB «Мотор Сим», TOB «Реалтранс Груп», TOB «ATM» умислу на укладання нікчемного правочину та виконання господарського зобов'язання з метою, суперечною інтересам держави та суспільства, не підтверджені Новомосковською ОДПІ належними та допустимими доказами.

Позивач вважає, що відповідач дійшов висновку про нікчемність угод з TOB «ATM» лише на підставі Акту ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська №7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року «Про результати позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства ПП «АТМ» код за ».

При цьому, на думку позивача, Новомосковською ОДПІ проігноровано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2013 року по справі №804/1268/13-а, згідно яких визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по проведенню перевірки ПП «АТМ» за результатами якої складено Акт №7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року (копії зазначених судових актів надаватись представникам ДПІ при проведені перевірки).

Також, позивач зазначає, що згідно п.4.1. Розділу 4 Акту перевірки (стор.34), підставою визнання угод з TOB «Реалтранс Груп» та TOB «Мотор Сим» нікчемними є акт перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 15.11.2012 року. Проте, позивач пояснює, що ніякої перевірки його фінансово-господарської діяльності у листопаді 2012 року Новомосковською ОДПІ не проводилось.

Позивач вважає, що Новомосковською ОДПІ безпідставно залишено поза увагою той факт, що договори поставки автошин (які контролюючий орган вважає нікчемними) укладені для забезпечення здійснення основного виду господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (сторінка 33 Акту).

Таким чином, позивач вважає, що твердження податкового органу про вчинення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 правочинів без мети настання реальних наслідків не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджені відповідними доказами, а є лише припущеннями, на яких не може ґрунтуватися законне визначення платнику податків грошових зобов'язань.

У зв'язку з чим, позивач вважає податкове повідомлення-рішення Новомосковської ОДПІ № від 20.06.2013р. незаконним.

Позиція відповідача викладена в Акті перевірки. Заперечень проти адміністративного позову до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен громадянин зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, встановлено, що органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та збрів, а також дотримання валютною та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи..., та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності..., а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі, за результатами перевірок інших платників податків.

Статтею 77 Податкового кодексу України передбачений порядок проведення документальних планових перевірок.

Відповідно до п.77.1 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно п.77.4 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 ПК України.

Відповідно до ст.83 Податкового кодексу України матеріалами, які є підставами для висновків під час проведення перевірки, можуть бути: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПС України від 22.12.2010 року №984 (далі Порядок №984) визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з п.5.2. Розділу II Порядку №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Щодо висновків відповідача в акті перевірки №212/172/НОМЕР_1 від 11.06.2013р. за наслідками перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 порушень податкового законодавства, слід зазначити наступне.

Так, згідно стор.3 Акту перевірки позивачем у період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. здійснювалася оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Крім того, на стор.4 Акту перевірки визначений перелік об'єктів, де здійснювалась господарська діяльність позивача, а саме: оренда офісного приміщення 24,6 кв.м. згідно договору оренди №76 від 04.01.2011р. з ТОВ «Полімер-Акація» за адресою: АДРЕСА_1; гараж загальною площею 30 кв.м., який перебуває у власності позивача за адресою: АДРЕСА_2.

Наведене підтверджується обґрунтуванням позивача та належним чином засвідченими копіями первинних документів, а саме: договорами поставки: №11/04-9 від 03.01.2012р., №0301-12 від 03.01.2012р., №100712 від 10.07.2012р., згідно яких Постачальник (ТОВ «Реалтрасн груп», ТОВ «ВКЦ «Моторс Сим», ПП «АТМ») зобов'язується передати у власність Покупцю (фізична особа-підприємець ОСОБА_1) Товар, а Покупець прийняти цей товар і оплатити його в термін зазначений діючим договором (а.с.74-82).

Крім того, виконання зазначених договорів та подальша реалізація товару підтверджується, також первинними документами позивача, а саме: накладними, рахунками, податковими та видатковими накладними, довіреностями, счет-фактурами, договорами поставки товару позивачем його покупцям, платіжними дорученнями та іншими (а.с.83-204).

Суд не погоджується з висновками відповідача, викладеними в Акті перевірки, щодо відсутності реального настання наслідків по укладеним угодам між позивачем та ПП «АТМ», якого податковий орган дійшов на підставі акту перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська №7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року ПП «АТМ» код за , фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства, оскільки висновки в зазначеному акті перевірки спростовані постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2013 року по справі №804/1268/13-а, згідно яких визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по проведенню перевірки ПП «АТМ» за результатами якої складено Акт №7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд доходить висновку, що позивачем правомірно визначено об'єкт оподаткування по господарським відносинам за перевіряемий період з ПП «АТМ» та з урахуванням приписів ст.177 ПК України оподатковано дохід, отриманий від провадження господарської діяльності.

Так, згідно п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем протиправно донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 90 982,06 грн., оскільки вищезазначеними первинними документами фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, наявними в матеріалах справи, підтверджується дійсність господарських операцій з ПП «АТМ», крім того, позивачем надані докази на підтвердження реалізації придбаного товару, які також наявні в матеріалах справи.

Щодо висновків податкового органу про нікчемність правочинів позивача (визнання їх такими, що не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними), суд виходить з наступного.

Згідно із п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг.

Отже, для цілей перевірки дотримання вимог податкового законодавства та можливого визначення грошових зобов'язань у разі неналежного дотримання платником податків цього законодавства, контролюючому органу у даному випадку первинно слід встановити зміст та реальність господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

Матеріалами справи (первинними документами) спростовані висновки відповідача щодо відсутності реальних операцій, реального настання наслідків за результатами вчинення правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1 та 5 статті 203 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства. Правочин, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто, презумпція правомірності правочину.

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, недійсним, є лише правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно зі ст.228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

- правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

- правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими, є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження, або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею, як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу, або обмежених в обігу об'єктів цивільного права, тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК, має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини, може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.

Крім того, з 01 січня 2011 року, набули чинності зміни, внесені до Цивільного кодексу України, зокрема, було викладено частину першу ст.203, у новій редакції та доповнено ст.228 частиною третьою.

З набуттям чинності зазначеними змінами, податкові органи не повинні посилатись на нікчемність правочинів та господарських зобов'язань платників податків, відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.228 ЦК України, як на правову підставу для донарахування податкових зобов'язань.

З урахуванням вищевказаного, можна дійти висновку, що законодавець з 01.01.2011року, виключив правочини, які були укладені з метою, суперечною інтересам держави та суспільства з кола нікчемних і відніс такі правочини до оспорюваних, тобто таких, які можуть бути визнані недійсними, виключно судом.

При цьому, з урахуванням норм статей 44 та 61 Податкового кодексу України, саме на контролюючи органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складання та достовірності первинних документів.

Відповідно до ст.61 Конституції України, відповідальність особи має індивідуальний характер. При цьому, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть безпосередньо платники податків і зборів (обов'язкових платежів), що допустили правопорушення.

Таким чином, висновки, викладені в Акті перевірки №212/172/НОМЕР_1 від 11.06.2013р., не відповідають обставинам справи. Викладені в Акті перевірки факти та висновки є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях і не містять достатніх фактичних даних на підтвердження умовиводів про нікчемність правочинів, а відповідно є такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства України.

У зв'язку з чим, прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2013р., яким позивачу збільшене грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 90'982грн. 06коп. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 22'745грн. 52коп. є протиправним, таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства України та підлягає скасуванню.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, з урахуванням викладеного, з матеріалів справи та наданих представниками сторін у судовому засіданні пояснень суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету України позивачу - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1' 137грн. 28коп., сплачені платіжним дорученням № від 24.07.2013р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби № від 20.06.2013р., яким позивачу збільшене грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 90' 982грн. 06коп. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 22' 745грн. 52коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) 1' 137грн. 28коп. (одна тисяча сто тридцять сім грн. 28коп.) судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Г.В. Потолова