Справа № 813/2739/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 травня 2015 року №813/2739/15

м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до РВ ГУМВС України у Львівській області, в якій просить:

-«визнати дії начальника Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області Перетятко Я.Я., начальника СВ Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області Живко Л.М (Птахотнюк Л.М.) неправомірними, бездіяльністю»;

-«зобов'язати слідчого СВ Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області Живко Л.М (Птахотнюк Л.М.) публічно вибачитися перед ОСОБА_1 в присутності колективу Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області».

Відповідно до вимог ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що таку подано без додержання вимог, визначених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, порядок звернення до адміністративних судів, порядок здійснення адміністративного судочинства тощо, визначений Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 104 КАС України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України прямо визначений склад осіб, які беруть участь у справі, а саме: сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Водночас, у позові в якості відповідача зазначено - Галицький РВ ГУМВС України у Львівській області, тому доцільним є наголосити, що позивач зобов'язаний чітко вказати повне найменування установи, тобто, визначити склад осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно вимог п.п.2, 3 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є та ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що у порушення припису норм п.п.2, 3 ч.1 ст.106 КАС України усіх належних даних позивачем не вказано, тому суд зобов'язаний вимагати, щоб відомості про сторін та їх представників були якомога детальнішими та повними, оскільки це має важливе значення для повідомлення осіб, які беруть участь у справі для забезпечення їх явки у судове засідання.

Відповідно до пункту четвертого частини першої та частини другої статті 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом частини 2 статті 69, частини 4 статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

Із матеріалів позовної заяви та долучених до неї документів вбачається, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, що у ній викладені.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2 КАС України).

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини - це відносини між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень і фізичними та юридичними особами.

Згідно з частиною 4 статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог суддею не встановлено наявності спірних правовідносин між позивачем та відповідачами, оскільки відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує саме наявність публічно-правового спору у вказаних відносинах сторін, а також в обґрунтування своїх позовних вимог позивач не зазначає конкретних норм законодавства у сфері публічно-правових відносин, які, на його думку, порушив відповідач, тому позивачу необхідно усунути ці недоліки.

Більш того, слід роз'яснити, що як вбачається із змісту наведеного, позовних вимог та матеріалів позовної заяви, характер спірних правовідносин в частині «зобов'язання слідчого СВ Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області Живко Л.М (Птахотнюк Л.М.) публічно вибачитися перед ОСОБА_1 в присутності колективу Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області» за її незаконні дії не є публічно-правовим, та незалежно від суб'єктного складу має місце цивільно-правовий спір. Вимоги щодо оскарження дій суб'єкта владних повноважень, що завдають шкоду честі, гідності та ділової репутації особи, у тому числі вимоги про зобов'язання суб'єкта владних повноважень спростувати недостовірну інформацію, що завдало такої шкоди, чи в інший спосіб усунути порушення, з урахуванням суб'єктного складу сторін, розглядаються за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиції викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до п.7 якої справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами КАС України, оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (із змінами і доповненнями).

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Водночас, мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2015 року визначена у розмірі 1218 грн.

Таким чином, за звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, зобов'язання до вчинення дій (вимоги немайнового характеру), судовий збір складає 73,08 грн. (1 218,00 грн. * 0,06 = 73,08 грн.).

В той же час, позивачем до позовної заяви не додано належний документ про сплату судового збору у розмірах, що передбачені частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Загалом, відповідно до п.5 ч.1 ст.106 КАС України, у позовній заяві зазначаються, у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про витребування доказів.

Так, разом із позовними вимогами, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Однак, оглянувши матеріали позовної заяви, вважаю, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Загалом, умовою зменшення розміру, звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат є майновий стан сторони. У клопотанні сторона повинна навести обставини, які свідчать про те, що через майновий стан немає змоги сплатити судовий збір та підтвердити належними доказами, чого позивачем вчинено не було.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач зазначає про неможливість сплати судового збору, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та перебуванням у статусі безробітного, на підтвердження чого надав копію довідки Львівського міського центру зайнятості №4006 від 07.05.2015 року, в якій вказано, що позивач зареєстрований як безробітний у центрі зайнятості з 07.08.2013 року та його дохід за період з 07.08.2013 року по 30.04.2015 року становить 0,00 грн.

Вирішуючи дане клопотання, вважаю, що така довідка не є належним та безумовним підтвердженням відсутності коштів або скрутного матеріального стану ОСОБА_1 станом на момент звернення до адміністративного суду із позовом.

Інших доказів того, що позивач може бути звільнений від сплати судового збору суду не надано.

Враховуючи викладене, суддею встановлено відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу слід сплатити суму судового збору за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру за наступними реквізитами: код банку отримувача - 825014; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38007594; отримувач коштів - УДКСУ у Залізничному районі міста Львова; рахунок отримувача 4003; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу: за розгляд адміністративної справи за позовом ______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), код ЄДРПОУ (суду, де розглядається справа). Дані реквізити рахунку розміщені на офіційному веб-сайті Львівського окружного адміністративного суду та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Щодо самої процедури сплати судового збору, то необхідно зазначити, що судовий збір може сплачуватися як у безготівковій, так і в готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку та справляється за місцем розгляду справи. Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. У разі коли сплата судового збору здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера та скріплена печаткою установи банку. При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: «Зараховано в дохід бюджету ____ грн. (дата)». Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

У відповідності до положень ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищенаведене унеможливлює вирішити питання про відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

При усуненні недоліків позовної заяви позивачу необхідно врахувати вимоги глави 4 «Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19.12.2007 року за №1383/14650.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання до вчинення дій.

Позивачу усунути у строк включно до 10 червня 2015 року недоліки позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення вказаних недоліків у строк до 10 червня 2015 року включно, позовна заява, яку залишено без руху, підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Сасевич О.М.