Справа № 2а-872/10/1770
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-872/10/1770

06 травня 2010 року 09год. 44хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Олевського Т.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: Заяць І.Є.,

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Прокурор Володимирецького району в інтересах держави в особі Володимирецьке відділення Кузнецовської об'єднаної державної податкової адміністрації
до Ново-Рафалівське споживче товариство

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Володимирецького району звернувся до суду з позовом про стягнення з Рафалівського споживчого товариства заборгованості по податку з доходів фізичних осіб в сумі 52870,06 грн.

В судовому засіданні суд замінив первинного відповідача належним Ново-Рафалівським споживчим товариством.

Прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача суму утриманого, але не перерахованого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 52870,06 грн.

Представник відповідача неодноразово в судові засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату і час судових засідань. Однак, Ново-Рафалівське споживче товариство подало заперечення на позов, де зазначило, що позовні вимоги не визнає з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України «Про порядко погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення. Однак, податкових повідомлень-рішень з приводу несплати відповідачем податку з доходів фізичних осіб в сумі 52870,06 грн. останній не отримував. Аналогічно не отримував відповідач і податкові вимоги про сплату податкового боргу.

Крім того, відповідач в письмових запереченнях зазначає, що на час звернення з позовом прокурора мало місце невиконання Володимирецьким відділенням Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції в Рівненській області свого обовязку щодо здійснення заходів погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів. А за їх недостатності шляхом продажу інших активів платника податків.

Ново-Рафалівське споживче товариство наполягає на застосуванні строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України. Крім того, відповідач наполягає на застосуванні до спірних відносин ст. 250 Господарського кодексу України, оскільки вважає, що стягнення податку з доходів фізичних осіб, в даному випадку неузгодженого, є адміністративно-господарськими санкціями, які носять конфіскаційний характер. Прокурором Володимирецького району пропущений строк застосування адміністративно-господарських санкцій.

Тому, відповідач Ново-Рафалівське споживче товариство просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що Ново-Рафалівське споживче товариство зареєстроване Володимирецькою районною державною адміністрацією як юридична особа.

Відповідач перебуває на обліку як платник податків в Володимирецькому відділенні кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції.

Станом на дату розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в сумі 52870,06 грн.

Заборгованість відповідача по податку з доходів фізичних осіб виникла на підставі поданих відповідачем податкових розрахунків форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку» за період з лютого по серпень 2009 року, що було встановлено органом податкової служби при проведенні планової виїзної перевірки, за результатами якої складений акт від 23.12.2009 року № 1264/23/01765199.

Дані обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: копією довідки про включення відповідача до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.50), копією довідки про взяття на облік платника податків (а.с.35), копією витягу з акту від 23.12.2009 року № 1264/23/01765199 про результати планової виїзної перевірки (а.с.7-9), копіями податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ за І-ІІІ квартали 2009 року (а.с.36-42).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів фізичних осіб, зокрема щодо своєчасного і в повному обсязі нарахування, утримання та його сплати (перерахування) до бюджету визначено Законом України від 22.05.03р №889 «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до п.1.15 ст. 1 цього Закону юридичні особи, які виплачують доходи громадянам, є податковими агентами стосовно таких виплат і зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходів фізичних осіб від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно з п. 8.1.1. ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, за ставками встановленими статтею 7 цього Закону.

Пунктом 8.1.2. цієї ж статті передбачено, що податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.16.3.2 ст. 16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» юридична особа за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні розподільчі рахунки, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства України.

Однак, всупереч цьому, станом на час розгляду даної справи судом відповідачем утримано, однак не сплачено (не перераховано) до бюджету заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в сумі 52870,06 грн.

Згідно п. 16.3.5. ст. 16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного місцевого бюджету несе юридична особа або її уповноважений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід. Пунктом 20.3.2. ст. 20 цього ж Закону встановлено, що у разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента.

Згідно положень абз. 1 п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181 податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Оскільки відповідно до вимог п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податкові агенти зобовязані надавати у орган податкової служби податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування, то податкове зобовязання відповідача по податку з доходів фізичних осіб є узгодженим з дня подання таких розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податкові зобов'язання Ново-Рафалівського споживчого товариства по податку з доходів фізичних осіб узгоджені на загальну суму 52870,06 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Заперечення відповідача проти позову судом до уваги не беруться, оскільки суперечать чинному законодавству і не грунтуються на належних та допустимих доказах.

Посилання відповідача на неотримання податкових повідомлень-рішень та податкових вимог про визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 52870,06 грн. відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5, п.п.6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» суперечить змісту вказаних норм.

Відповідно до вказаної відповідачем норми Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме п.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту. Однак, відповідно до п.5.1 ст. 5 закону № 2181-ІІІ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. А пунктом 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачено, що податкові агенти зобовязані надавати у орган податкової служби податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування, тому податкове зобовязання відповідача по податку з доходів фізичних осіб є узгодженим з дня подання таких розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку, а саме: з 12.05.2009 року подання розрахунку за І квартал 2009 року, з 10.08.2009 року подання розрахунку за ІІ квартал 2009 року, з 09.11.2009 року подання розрахунку за ІІІ квартал 2009 року.

Тому, у випадку самостійного узгодження податкового зобовязання податкові повідомлення-рішення платнику податків органом податкової служби не надсилаються.

Твердження відповідача щодо пропущення прокурором встановленого ст. 99 КАС України строку суперечить вимогам законодавства.

Загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи визначено частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України і становить один рік. Зазначений строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, строки звернення з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181-III, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 ст. 15 Закону № 2181-III, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним (пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону № 2181-III).

Тому, в даних правовідносинах застосовується норма Закону України № 2181, а оскільки звернення до суду прокурора Володимирецького району (01.03.2010 року) про стягнення з Ново-Рафалівського споживчого товариства заборгованості в сумі 52870,06 грн. не було поза межами 1095 календарного дня з моменту узгодження, тобто з моменту подання відповідачем розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку, за І-ІІІ квартали 2009 року, то позовні вимоги обґрунтовані і заявлені в межах строку позовної давності.

Крім того, відповідач наполягає на застосуванні до спірних відносин ст. 250 Господарського кодексу України, згідно з якою адміністративного-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Однак, відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути засновані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідації його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Види адміністративно-господарських санкцій встановлені ст. 239 вказаного кодексу, однак податок на доходи фізичних осіб, який визначений як вид податку в Законі України «Про систему оподаткування», ніяким чином не підпадає під критерій визначення адміністративно-господарської санкції. А тому строки застосування адміністративно-господарських санкцій, установлені статтею 250 Господарського кодексу України, не поширюються на стягнення податкових зобовязань.

У відповідності з п. 16.3.4. ст. 16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» контроль за правильністю та своєчасністю сплати податку з доходів фізичних осіб здійснює податковий орган за місцезнаходженням юридичної особи або її уповноваженого підрозділу. Пунктом 11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» встановлено право державних податкових інспекцій подавати до суду позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми утриманого, але не перерахованого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 52870,06 грн. підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Ново-Рафалівського споживчого товариства до місцевого бюджету заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в сумі 52870,06 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена в повному обсязі 11 травня 2010 року

Суддя Шарапа В.М.