Справа № 1601/10111/2012
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2012-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2012 року. Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_3, в якому просив скасувати з моменту винесення постанову від 25.07.2012р. за №06-22-139 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач не прибув, надав заяву, позов підтримав, просив задовольнити, просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, в якому просив здійснювати розгляд справи у його відсутність та відмовити у задоволенні позову.

Зважаючи на наявність у матеріалах справи письмових пояснень сторін, копій підтверджуючих документів та клопотань про розгляд справи у відсутність позивача та відповідача, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та подані сторонами документи, всебічно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прихожу до наступного висновку.

Судом достовірно встановлено, що на підставі акту перевірки від 26.06.2012р. №384/01-01-14 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 складений протокол від 25.07.2012р. за №000778 про адміністративне правопорушення, в якому відображені висновки щодо порушення вимог екологічного законодавства, а саме: ст.55 та ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.17 та ст.32 Закону України «Про відходи». На підставі протоколу від 25.07.2012р. №000778 відповідачем винесено постанову від 25.07.2012р. №06-22-139 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.ст. 82, 824, 1885 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 867,00 грн.

Статтею 82 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення. З матеріалів справи вбачається, що спір виник через висновок відповідача щодо розміщення позивачем відходів (батарей свинцевих зіпсованих або відпрацьованих, брухту чорних металів та брухту кольорових металів та ін.) за відсутності дозволу на розміщення відходів та лімітів на утворення.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що у позивача ОСОБА_2 наявний дозвільний документ ліміт №24069 на утворення та розміщення відходів на 2012 рік, що надає право на утворення відходів (в тому числі у вигляді батарей свинцевих зіпсованих або відпрацьованих, брухту чорних металів, брухту кольорових металів, тощо); наявні договори, на підставі яких відходи у вигляді батарей свинцевих, брухту металів, шин, тощо, передаються в якості вторинної сировини іншим субєктам господарювання (ПП «Актив-М Плюс», СДП «Завод по переробці зношених шин», ТОВ «КОР-МЕТ», ТОВ «Дефа», тощо), що провадять статутну діяльність із збирання і заготівлі таких відходів.

Відповідно до п.2 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. №1218: ліміт на утворення відходів максимальний обсяг відходів, на який у субєкта права власності на відходи є документально підтверджений дозвіл на передачу їх іншому власнику (на розміщення, утилізацію, знешкодження тощо) або на утилізацію чи розміщення на своїй території; ліміт на розміщення відходів обсяг відходів (окремо для кожного класу небезпеки), на який у власника відходів є дозвіл на їх розміщення, виданий органами Мінекоресурсів на місцях.

Зважаючи на вищевикладене, субєкт владних повноважень не надав переконливих доказів щодо наявності обовязку у підприємства, на якому утворюються відходи, отримувати ліміт на розміщення відходів, які передаються в якості вторинної сировини субєктам господарювання, що провадять статутну діяльність із збирання і заготівлі таких відходів.

Статтею 824 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія. З матеріалів справи вбачається, що спір виник через висновок відповідача щодо неправомірного розміщення позивачем картону та пластмаси на звалищі твердих побутових відходів.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач здійснює збір та передачу спеціалізованому підприємству макулатури паперової та картонної (код класифікації 7710.3.1.01 згідно Класифікатора відходів ДК 005-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 29.02.1996р. №89). На звалище твердих побутових відходів розміщуються лише комунальні відходи з залишками картону та пластмаси, що входять до категорії «відходи комунальні (міські) змішані, у т.ч. сміття з урн»(код класифікації 7720.3.1.01). Вказаний вид відходів включений до ліміту №24069 на утворення та розміщення відходів на 2012 рік та до дозволу на розміщення відходів у 2012 році.

Посилання відповідача лише на довідку щодо розміщення картону та пластмаси на звалищі твердих побутових відходів не може свідчити про виявлення та фіксування факту порушення вимог ст.824 КУпАП. Крім того, відповідачем не надано відомостей щодо існуючої в України технології утилізації.

Відповідно до розділу Б.6 Класифікатора відходів ДК 005-96 («Відходи діяльності установ громадського харчування, технічного обслуговування та ремонту устаткування, приладів та виробів інших, відходи комунальні та аналогічні неспецифічні промислові інші (група 77)»), до групи 77 належать такі класифікаційні угруповання: відходи, які сортують та збирають окремо (771); відходи комунальні (міські) інші (772); матеріали пакувальні, абсорбенти, матеріали обтиральні та фільтрувальні та одяг захисний, зіпсовані, відпрацьовані чи забруднені радіонуклідами або шкідливими (небезпечними) речовинами (773); відходи експлуатації, технічного обслуговування, ремонту та відновлення устаткування, обладнання (за винятком транспортних засобів) (774); продукти хімічні та гази в резервуарах, балонах, цистернах, контейнерах, комплектах транспортувальних інших, що не можуть бути використані за призначенням (775); відходи, які містять продукти хімічні неорганічні інші (у т. ч. лабораторні), н. в. і. у. (776); відходи речовин вибухових та боєприпасів (777); відходи, не позначені іншим способом (778).

Зважаючи на вищевикладене, субєкт владних повноважень не надав переконливих доказів щодо наявності порушень процедури утилізації відходів, для яких в Україні існує відповідна технологія.

Статтею 1885 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища. З матеріалів справи вбачається, що спір виник через висновок відповідача щодо невиконання позивачем в повному обсязі припису Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 19.07.11 №06-22-126.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач не оскаржував вищевказаний припис контролюючого органу, а виконав його вимоги. Спір стосується лише обсягу виконання окремих положень припису. При цьому, постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Полтавській області ОСОБА_4 від 19.08.2011р. №06-23-240 на позивача вже було накладене адміністративне стягнення за ст. 1885 КУпАП за невиконання в повному обсязі припису Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 19.07.2011р. №06-22-126. Позивач оскаржив вказану постанову до Автозаводського районного суду м. Кременчука, за результатами судового розгляду суд задовольнив позовні вимоги та скасував оскаржувану постанову. Підставою для скасування постанови став, в тому числі, висновок суду щодо виконання позивачем вимог Державної екологічної інспекції.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, згідно ч.1 ст.72 КАС України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2011р. по справі №2а-16416/11 відносно припису від 19.07.2011р. №06-22-126 Полтавським міжрайонним природоохоронним прокурором було внесено протест на незаконні дії службових осіб Державної екологічної інспекції в Полтавській області з вимогою припинити незаконні дії щодо складання та внесення приписів, що не відповідають вимогам чинного законодавства та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних інспекторів, з вини яких допущені порушення чинного законодавства.

Зважаючи на вищевикладене, субєкт владних повноважень не надав переконливих доказів щодо невиконання позивачем вимог припису Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 19.07.2011р. №06-22-126.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розвязанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень суди відповідно до ч.3 ст.2 КАС України повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, враховуючи недоведеність складу правопорушення та вини позивача, суд вважає, що необхідно скасувати з моменту винесення постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_3 від 25.07.2012 р. № 06-22-139 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.82, ст.824, ст.1885 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 867,00 грн. В задоволенні частини позовних вимог щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення позивачу необхідно відмовити оскільки розгляд питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції, тому в цій части позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст. 19 та 55 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 12, 17, 19, 70, 71, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи задовольнити частково.

Скасувати з моменту винесення постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_3 від 25.07.2012 р. № 06-22-139 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.82, ст.824, ст.1885 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 867,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя