Справа № 804/2794/15
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2015 рокусправа № 804/2794/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання частково нечинним та скасування наказу ГУМВСУ у Луганській області № 447 о/с від 29.12.2014 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС;

Про поновлення на службі в ОВС на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Антрацитівського МВ ГУМВСУ у Луганській області;

Про зобов'язання ГУМВСУ у Луганській області виплатити ОСОБА_1 нараховані та невиплачені суми належного йому грошового забезпечення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано находження позивача у черговій відпустці з 01 серпня 2014р., що виключало можливість позивача бути обізнаним про зміну дислокації Антрацитівського МВ ГУМВСУ у Луганській області.

Позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача не з'явився, повістку отримав 12.05.2015.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, в період з 16.10.1998 по 29.12.2014 позивач проходив службу в ОВС. Останнє місце служби - заступник начальника міського відділу - начальник міліції громадської безпеки Антрацитівського МВ ГУМВСУ у Луганській області.

29.12.2014 року був виданий наказ ГУМВСУ у Луганській області № 4170 про покарання окремих співробітників, яким за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ігнорування вимог наказу МВС України від 22.02.2012 №155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», що виразилось у невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, ігнорування вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків звільнено з органів внутрішніх справ зокрема майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Антрацитівського міського відділу ГУМВС України в Луганській області за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницький складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУМВСУ від 29.12.2014 р. № 447 о/с позивач був звільнений з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що у висновках службового розслідування зазначено, що про передислокацію ГУМВСУ та необхідність прибуття до вищезазначеного місця дислокації до м. Сєвєродонецька усім співробітникам ОВС області, у тому числі позивачу, неодноразово повідомлялось у телефонному режимі.

Зазначено, що оскільки позивач займав посаду заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки, отже входив до числа керівного складу цього відділу, а тому безсумнівно знав про те, що 18.05.2014 року адміністративна будівля ГУМВСУ у Луганській області була захоплена, а керівництво та співробітники міліції були передислоковані до м. Сватово, а у подальшому до м. Сєвєродонецька, що за висновками суду першої інстанції спростовує доводи позивача про необізнаність про передислокацію адміністративних будівель ГУ МВСУ

Щодо розрахунків з позивачем з липня 2014 року, то судом першої інстанції зазначено, що відповідно до наказів МВС України від 28.07.2014 р. № 740 та від 06.08.2014 р. № 782 нарахування грошового забезпечення проводилось лише за списками, які направлялись до МВС України для перевірки, тобто в списках були зазначені особи рядового та начальницького складу ОВС, які прибули до тимчасового місця дислокації ГУМВСУ та виконували службові обов'язки.

Відповідно до наказу МВС України від 31.12.2007 р. № 499, яким затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме п. 1.6., за час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Підтвердження невиконання позивачем службових обов'язків з липня 2014 року по день звільнення містяться у висновку службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволення позову.

Предметом оскарження у даній справі є наказ ГУМВСУ у Луганській області № 447 о/с від 29.12.2014 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС.

Як вбачається з даного наказу, його було прийнято на виконання вимог наказу ГУМВС від 29.12.2014 №4170.

Саме наказом №4170 від 29.12.2014, на підставі службового розслідування за фактом невиходу на службу окремих працівників ГУМВСУ у Луганській області, оформленого висновком від 29.12.2014 і було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказ від 29.12.2014 №4170 «Про покарання окремих співробітників ГУМВС України в Луганській області» позивачем оскаржено не було, а відтак суд не перевіряє правомірність його прийняття та фактів у ньому викладених.

Судом першої інстанції також було вірно встановлено, що позивач, займаючи керівну посаду в органах внутрішніх справ, не міг не знати про захоплення адміністративної будівлі ГУМВС України у Луганській області незаконними формуваннями з 19 травня 2014р. та про передислокацію ГУМВСУ у Луганській області в липня 2014року до міста Сватове Луганської області з 04.07.2014 та до міста Севєродонецьк Луганської області з 31.07.2014року.

Доводи апеляційної скарги про находження позивача з 01 серпня 2014року у відпустці даних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції при розгляді позовних вимог стосовно зобов'язання виплатити ОСОБА_1 нараховані та невиплачені суми належного йому грошового забезпечення вірно було враховано наявність наказів МВС України від 28.07.2014 р. № 740 та від 06.08.2014 р. № 782, згідно яких нарахування грошового забезпечення проводилось лише за списками, які направлялись до МВС України для перевірки, тобто в списках були зазначені особи рядового та начальницького складу ОВС, які прибули до тимчасового місця дислокації ГУМВСУ та виконували службові обов'язки.

Колегія суддів з зазначеним погоджується, Інструкцій про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499, в пункті 1.6 передбачено, що за час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Враховуючи те, що факт неприбуття до місця дислокації ГУМВСУ та відсутність на службі позивача було встановлено наказом №4170 від 29.12.2014р., який позивачем не оскаржено, висновками службового розслідування від 29.12.2014, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Підстави для скасування оскарженої постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш