Справа № 810/551/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року справа №810/551/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовом до Ірпінської ОДПІ, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2014 р. № про збільшення суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 205728,69 грн. та № про застосування штрафної санкції у сумі 6460 грн. за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Свої вимоги мотивувала недостовірністю висновків акту перевірки в частині порушення нею п.291.4 ст.291 ПКУ, вважає, що сума перевищення обсягу отриманого нею доходу в IV кварталі 2011 р. повинна оподатковуватися відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб?єктів малого підприємництва», а не в порядку, визначеному п.293.4 ст.293 ПКУ. Зазначає, що при розрахунку грошового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб податковим органом неправильно встановлено об?єкт оподаткування, що також призвело до помилкових висновків про розмір перевищення у сумі 762429,28 грн.

Щодо застосування штрафних санкцій за порушення Закону №265/95-ВР, зазначає про наявність у неї необхідних даних в КОРО та фіскальних чеків, у зв?язку з чим наполягає на безпідставності претензій перевіряючих з приводу не зберігання в КОРО щоденних фіскальних звітних звітів, тому вважає безпідставним накладення на неї штрафу.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з?явився, надав письмові заперечення на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі ч.6 ст.128 КАСУ, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши обставини, якими обґрунтовано заявлені позовні вимоги, суд ваажає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити частково, з огляду на таке:

відповідно до ПКУ та Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р. № 746/99), Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, наказ ДПА України від 29.10.1999р. №599 (із змінами та доповненнями) у позивачки була проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за результатом якої було встановлено, що за період з 01.01.2011р. по 30.10.2012р. ФОП ОСОБА_1 проводила свою діяльність на спрощеній системі оподаткування, шляхом сплати єдиного податку, відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727 та р. XIV Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р.

Свідоцтво про сплату єдиного податку з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. серія НОМЕР_1, а з 01.01.2012р. по 30.09.2012р., свідоцтво про сплату єдиного податку другої групи від 30.05.2012р. серія НОМЕР_2.

Ставка єдиного податку для фізичної особи - підприємця установлюється місцевими радами за місцем його державної реєстрації у фіксованому розмірі: ставка єдиного податку за 2011 р. - 1032,00 грн. ( по 86,00 грн. за місяць), 2012р.-2063,70грн. (по229,30 грн.)

ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011р. по 30.09.2012р. сплачено єдиного податку в сумі 3095,70 грн. Заборгованість по сплаті єдиного податку на кінець перевірки відсутня.

Обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за період з 01.0.1.2011р. по 30.09.2012р. одержаний ФОП ОСОБА_1 згідно даних платника становить 1703499,71 грн., згідно даних перевірки - 762429,28 грн., так як станом на 31.12.2011р. позивачкою було перевищено обсяг виручки від реалізації товарів, за висновком податкового органу, з 01.01.2012 р. ОСОБА_1 повинна була перейти на загальну систему оподаткування.

Крім того, працівниками податкового органу було зазначено, що оскільки обсяг одержаного позивачкою доходу за календарний рік перевищив 500000 грн. , а саме в 2011 р. сума перевищення становила 262429,28 грн. оподаткування повинно було проводитись за ставкою 15% від одержаної суми.

Таким чином, відповідачем було зафіксовано в акті перевірки, що ОСОБА_1 занизила оподаткований дохід в 2011 р. на суму 262429,00 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 39364,35 грн.

Перевіркою також було виявлено незабезпечення суб?єктом господарювання зберігання в КОРО №/1р Z-звітів №№0216-0217, 0343- у кількості 3 штук; КОРО №/2 Z-звітів №0377-0380, 0414, 0573, 0589, 0610 у кількості 8 штук; №/3р Z-звітів №№0712,0727,0784,0790,0840,0865,0969,0973 у кількості 8 штук, чим було порушено п.9 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 р.

На підставі акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 24.06.2014 р. № про збільшення суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 205728,69 грн. та № про застосування штрафної санкції у сумі 6460 грн.

Факт перевищення обсягу виручки позивачкою не заперечується, спірним є питання механізму визначення об?єкту оподаткування та наявність оподатковуваного для фізичних осіб доходу.

Відповідно до ст.1 Указу "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 р. № 727/98 було запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності. Указ спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва, спрощення системи оподаткування, обліку та звітності, запроваджувався, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог. При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень. Водночас порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до суб'єкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу визначено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку. Відповідно до статті 2 цього Указу фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності. При цьому, лише за умов додержання приписів зазначеного Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Зважаючи на викладене, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише в разі дотримання суб'єктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Зазначене стосується також і відповідності граничного обсягу виручки платника єдиного податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України "Про систему оподаткування" (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає як обов`язок переходу у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування, так і з оподаткування суми такого перевищення у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", який, згідно із п.22.10 ст.22 "Прикінцеві положення" Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 02.07.2013 р. справа № 21-149а13 за позовом ФОП до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до розділу IV ст.13 Декрету оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Як вбачається із акту перевірки податковим органом дійсно із суми допущеного позивачкою перевищення 262429,28 грн. не визначено сукупний чистий доход. У позові ОСОБА_1 стверджує, що документами бухгалтерського обліку встановлені витрати, пов?язані з одержанням доходу на рівні 312832,11 грн. Натомість вказані дані не були предметом дослідження податкового органу та не знайшли свого підтвердження і в процесі розгляду справи. Дані відомості підлягають перевірці та додатковому документальному обґрунтуванню.

Таким чином, оскільки відповідачем не був визначений чистий дохід позивачки , суд вважає, що податковим органом неправомірно та, в порушення п.7.1 ст.7 Закону України № 889-ІV, донараховано ОСОБА_1 податок з доходів фізичних осіб за 2011 р. із застосуванням п.293.4 ст.293 ПКУ, а тому податкове повідомлення-рішення від 24.06.2014 р. № підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 24.06.2014 р., суд виходив із такого:

відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з п. 4 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язку щоденного друкування фіскальних звітних чеків, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи ці чеки у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", відповідний орган державної податкової служби України застосувує фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Проведеною перевіркою встановлено не зберігання в КОРО №/1р Z-звітів №№0216-0217, 0343; КОРО №/2 Z-звітів №0377-0380, 0414, 0573, 0589, 0610 в кількості 8 штук; №/3р Z-звітів №№0712,0727,0784,0790,0840,0865,0969,0973 в кількості 8 штук, чим було порушено п.9 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 р.

У якості спростування доводів податкового органу в цій частині позивачка у своїй заяві стверджує, що здійснювала щоденне друкування та зберігання фіскальних чеків в КОРО, в якості доказу чого надала як ксерокопії періодичних звітів, які знаходяться у матеріалах справи, так і оригінали періодичних звітів №№0216-0217, 0343; №0377-0380, 0414, 0573, 0589, 0610 в кількості 8 штук; №№0712,0727,0784,0790,0840,0865,0969,0973.

У зв?язку із викладеним, суд звертає увагу на наступне:

Як зазначено в акті перевірки було зафіксовано порушення, що полягає в не зберіганні позивачкою Z-звітів.

ОСОБА_1 до суду представлені періодичні звіти за тими самими номерами.

Постановою КМУ від 18.02.2002 р. №199 були затверджені вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування.

В пункті першому Вимог зазначається, що їх дія (далі - фіскальні вимоги) поширюється на реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг) та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), крім тих реєстраторів, що застосовуються

для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

У фіскальних вимогах поняття "фіскальні функції", "фіскальна пам'ять", розрахункові операції"," "реєстратор розрахункових операцій", "фіскальний режим роботи", "фіскальний звітний чек", "денний звіт", "контрольна стрічка" вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ).

Для цілей фіскальних вимог також використовуються такі поняття як періодичний звіт - надрукований на друкувальному пристрої реєстратора звіт, що містить підсумок даних фіскальної інформації за будь-який період, отриманий з фіскальної пам'яті цього реєстратора;

Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора;

X-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам'яті.

Вказані звіти різняться між собою та є носіями якісно різної інформації.

Відповідно до п.13 Вимог формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам'яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті та дійсність фіскального звітного чека.

Приписи наведеної п.9 ст.3 Закону України № 265/95-ВР передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування Z звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 Вимог усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що кожного календарного дня (доба), що налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, не пізніше 24 години цього дня, та зберігати його в КОРО.

Із представлених документів, включаючи оригінали КОРО№№/1р, №/2 та №/3р., які були досліджені судом вбачається відсутність Z-звітів Z-звітів №№0216-0217, 0343; №0377-0380, 0414, 0573, 0589, 0610 та №№0712,0727,0784,0790,0840,0865,0969,0973, що підтверджує висновок податкового органу.

До позивачки була застосована штрафна фінансова санкція у розмірі 6460 грн. за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР- не зберігання Z-звітів в КОРО, даний висновок матеріалами справи не спростований, а відтак прийняте відповідачем рішення від 24.06.2014 р. № є законним.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки про скасування ППР 24.06.2014 р. № є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2014 р. №.

У задоволенні решти позовних вимог,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.