Справа № 826/4383/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2015 року № 826/4383/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва - Шулежко В.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про стягнення податкового боргу у розмірі 11 210,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість із земельного податку з фізичних осіб внаслідок несплати у встановлений законодавством строк грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідач у встановлений судом строк письмових заперечень проти позову чи пояснень, доказів щодо заявлених позовних вимог на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові не надав, як і не надав заяви про визнання позову.

Суд на підставі ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу без проведення судового засідання на підставі поданих сторонами доказів та матеріалів.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 24.01.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням фізичної особи-підприємця є: 02068, АДРЕСА_1.

Як платник податків перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві з 2001 року.

З матеріалів справи вбачається, згідно договору купівлі-продажу від 10.05.2002 року, позивач придбав у Малого підприємства у формі ТОВ по міжнародному гуманітарному співробітництву «Дружба» нежитлове приміщення загальною площею 47,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач також є землекористувачем земельної ділянки: АДРЕСА_2 площею 60,34 кв.м.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 26.07.2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення», грошова оцінка земельної ділянки становить 1975,30 грн. з 1 кв.м.

Як стверджує позивач, станом на час звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 11 210,92 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем винесено податкові повідомлення-рішення: № від 16.04.2013 року, яким нараховано податкового зобов'язання в сумі 5605,46 грн. за платежем «земельний податок»; № від 09.04.2014 року, яким нараховано податкового зобов'язання в сумі 5605,46 грн. за платежем «земельний податок».

Податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2013 року отримано відповідачем особисто 27.06.2013 року.

Податкове повідомлення-рішення № від 09.04.2014 року надсилалось відповідачу засобами поштового зв'язку, однак конверт з поштовим відправленням повернулося з відмуткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Однак, відповідачем визначені податкові зобов'язання із земельного податку добровільно сплачені не були в установленому порядку, що призвело до виникнення податкового боргу, про що свідчить зворотній бік облікової картки платника податків.

На підставі викладеного, податковий орган просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 11 210,92 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п.16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 269 Податкового кодексу України, визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до п.п.14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3).

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5).

Згідно п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судом встановлено з наявних доказів у справі, що відповідачем не сплачені грошові зобов'язання, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях у встановлений законодавством строк. В матеріалах справи містяться докази щодо отримання вказаних рішень.

Водночас, доказів сплати податкових зобов'язань за цими рішеннями відповідач до матеріалів справи не подав, також не надав доказів оскарження податкових повідомлень-рішень.

Проте, станом на час звернення до суду з відповідним позовом, згідно з даними обліку позивача за відповідачем рахувалась заборгованість перед бюджетом із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 11 210,92 грн.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Однак, відповідно до п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом надсилалась відповідачу податкова вимога форми «Ю» від 27.05.2014 року № 8692-25 на суму 5605,46 грн., яка отримана відповідачем 04.07.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Контролюючим органом здійснено також опис майна платника податків у податкову заставу, про що свідчить наявне рішення № 435/26-59-25-01-14 від 27.05.2014 року.

Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, однак процедура стягнення вважається дотриманою.

Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В силу вимог п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Враховуючи те, що податкові зобов'язання, визначені контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях відповідачем не оспорювані, але не сплачені в повному обсязі у строк, визначений податковим законодавством, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

У відповідності до пп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків, зокрема, шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На час розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми заборгованості відповідачем не надано.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що те, що відповідач у встановлений судом строк своїм правом на подання письмових заперечень проти позову не скористався, не спростував тверджень позивача, у добровільному порядку кошти не сплачує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи і дослідженими доказами, та підлягають задоволенню.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183--2 цього Кодексу.

Оскільки спір вирішено на користь сторони, звільненої від сплати судового збору, а також за відсутності витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-162, 183-2, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

Стягнути податковий борг з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) шляхом стягнення коштів з розрахункових рахунків у банках: земельний податок з фізичних осіб у сумі 11 210 (одинадцять тисяч двісті десять) грн. 92 коп. на бюджетний рахунок №0003, одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код одержувача 37995466, банк одержувача ГУДСКУ у м. Києві, МФО 820019 (код платежу 18010700).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко