Справа № 520/1789/15-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 р. Справа № 520/1789/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріального збитку,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси , який неодноразово уточнював про:

- визнання рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси за № 851067 від 17 грудня 2014 року незаконним;

- зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 01 травня 2014 року;

- стягнення з управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси матеріального збитку в сумі 18948 грн. 72 коп., який складається з: матеріального збитку, спричиненого відмовою у виплаті пільгової пенсії з 01.05.2014 року по квітень 2015 року - 15283 грн. 36 коп.; розміру інфляції - 3373 грн. 97 коп.; трьох відсотків річних у зв'язку з несвоєчасною виплатою пільгової пенсії - 291 грн. 39 коп.;

- стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7200 грн. та витрат за вчинення нотаріальних дій - 225 грн.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одесі за № 851067 від 17 грудня 2014 року про відмову у призначенні пенсії незаконним.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси призначити пенсію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачу на пільгових умовах за Списком №1, як водолазу зі стажем перебування під водою з початку водолазної практики більше 2 750 годин, та виплатити її з 01 травня 2014 року.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одесі у частині відшкодування матеріального збитку у загальному розмірі 18948 грн. 72 коп., який складається з: матеріального збитку, спричиненого відмовою у виплаті пільгової пенсії з 01.05.2014 року по квітень 2015 року - 15283 грн. 36 коп.; розміру інфляції - 3373 грн. 97 коп.; трьох відсотків річних у зв'язку з несвоєчасною виплатою пільгової пенсії - 291 грн. 39 коп.; стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7200 грн. та витрат за вчинення нотаріальних дій - 225 грн. відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції встановив, що загальний трудовий стаж ОСОБА_2 становить більше 37 років.

Згідно довідки Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій про підтвердження наявного трудового стажу за № 01/2-198 від 15.08.2014 року, дійсно ОСОБА_2 працював повний робочий день в Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні з 01.03.2004 р. по 15.02.2005 р. водолазом. Атестація робочих місць за умовами праці по професії водолаз в Південному регіональному спеціалізованому (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні не проводилась.

Довідкою КУ «Служба оперативного реагування на надзвичайні ситуації Одеської міської ради» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.07.2014 року №193, ОСОБА_2 працював повний робочий день у Міській службі оперативного реагування на надзвичайні ситуації Одеської міської ради у період з 16.02.2005 року по 31.05.2008 року виконував водолазно-рятувальні роботи на посаді спеціаліста І-ої категорії, головний спеціаліст, старший водолаз.

Наказом КУ «Рятувально-водолазна служба Одеської міської ради» за № 34 від 16 травня 2013 року затверджено Перелік робочих місць, професій та посад на яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1, робоче місце водолаза ОСОБА_2 атестовано.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фону України у Київському районі міста Одеси з заявою про призначення пільгової пенсії, як водолазу зі стажем практики.

Рішенням управління Пенсійного фону України у Київському районі міста Одеси № 851067 від 17 грудня 2014 року, ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за роботу у особо шкідливих і особо важких умовах праці за Списком № 1, згідно з Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відмовлено. Встановлено пільговий стаж 6 років при загальному стажі 27 років 2 місяці. До пільгового стажу зараховано період роботи з 01.06.2008 року по 31.05.2014 року в КУ «Рятувально-водолазна служба Одеської міської ради» на посаді водолаза. Період роботи на посаді водолаза з 01 березня 2004 року по 15 лютого 2005 року у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій та період роботи з 16 лютого 2005 року по 31 травня 2008 року у Комунальній установі «Служба оперативного реагування на надзвичайні ситуації Одеської міської ради» до пільгового стажу не враховано, оскільки не проводилась атестація робочих місць.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси за № 851067 від 17 грудня 2014 року про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам і порушує право позивача на отримання належних пенсійних виплат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731. Згідно п.3 Порядку при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разіколи документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Судом першої інстанції достовірно з'ясовано, що загальний водолазний час перебування під водою станом на 12 травня 2014 року становить 3166,22 години.

Записи у трудовій книжці та особових книжках водолаза, а також довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком №1, що надає позивачу право на включення цих періодів до стажу та право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, оскаржуваним рішенням № 851067 від 17 грудня 2014 року ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за роботу у особо шкідливих і особо важких умовах праці за Списком № 1, згідно з Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено.

Посилання апелянта УПФ України в Київському районі м. Одеси на ті обставини, що атестація робочого місця ОСОБА_2 підприємством проведена не була, не є підставою для відмови у призначенні останньому пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на особливо шкідливі умови праці ОСОБА_2 вказують записи в його трудовій книжці, а сама атестація на підприємстві не була проведена не з його вини.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 затверджений Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п.1 Порядку атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до ч.2 п.4 Порядку відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Такої ж правової позиції додержується Вищий адміністративний Суд України у своїй ухвалі №К/800/41276/13 від 20 березня 2014 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання оскаржуваного рішення відповідача №851067 від 17 грудня 2014 року незаконним та зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу на пільгових умовах за Списком №1, як водолазу зі стажем перебування під водою з початку водолазної практики більше 2 750 годин, з виплатою з 01 травня 2014 року.

Водночас, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування матеріального збитку у загальному розмірі 18948 грн. 72 коп., який складається з: матеріального збитку, спричиненого відмовою у виплаті пільгової пенсії з 01.05.2014 року по квітень 2015 року - 15283 грн. 36 коп.; розміру інфляції - 3373 грн. 97 коп.; трьох відсотків річних у зв'язку з несвоєчасною виплатою пільгової пенсії - 291 грн. 39 коп.; стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7200 грн. та витрат за вчинення нотаріальних дій - 225 грн., виходячи із наступного.

Відповідно до статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, якими зокрема є витрати на правову допомогу.

Згідно частини 1 статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави. Так граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у адміністративній справі у випадку, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відтак, колегія суддів зазначає, що оскільки відсутні належні докази обчислення вартості наданої правової допомоги, не надано доказів для підтвердження вартості послуг адвоката та акти виконаних робіт на підтвердження сплаченої суми, то позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відсутні такі докази і у апеляційній скарзі.

Більш того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що кількість затраченого часу, який зазначений у акті прийому - передачі наданої правової допомоги є не співмірним і значно перевищеним, а відтак, суд першої інстанції вмотивовано відмовив у задоволенні позову в цій.

Судом першої інстанції правомірно відхилено доводи позивача про відшкодування матеріального збитку у загальному розмірі 18948 грн. 72 коп., який складається з: матеріального збитку, спричиненого відмовою у виплаті пільгової пенсії з 01.05.2014 року по квітень 2015 року - 15283 грн. 36 коп.; розміру інфляції - 3373 грн. 97 коп.; трьох відсотків річних у зв'язку з несвоєчасною виплатою пільгової пенсії - 291 грн. 39 коп., оскільки пенсія взагалі не була призначена.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко