Справа № 411/1001/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/47024/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області про визнання розпорядження та дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Кіровського міського суду Луганської області від 27 червня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду Україні у місті Кіровську Луганської області щодо: визначення з 01 серпня 2006 року коефіцієнтів заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_6, які враховуються для обчислення пенсії ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника, виходячи із середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 1987-1991 роки у розмірах 185 крб., 200 крб., 218 крб., 248 крб., 495 крб. відповідно; визначення з 01 серпня 2009 року коефіцієнтів заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_6, які враховуються для обчислення пенсії ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника, виходячи із середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 1978-1982 роки у розмірах 146 крб., 149 крб., 155 крб., 158 крб., 163 крб. відповідно. Визнати протиправними рішення відповідача від 15 грудня 2009 року щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з втратою годувальника з 01 грудня 2009 року із заробітку померлого годувальника ОСОБА_6 за період з 01 травня 1988 року по 30 квітня 1993 року, від 11 січня 2010 року щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника з 01 січня 2010 року із заробітку померлого годувальника ОСОБА_6 за період з 01 грудня 1980 року по 31 грудня 1982 року, від 05 лютого 2010 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника з 01 лютого 2010 року із заробітку померлого годувальника ОСОБА_6 за грудень 1982 року, від 18 березня 2010 року щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника з 01 серпня 2006 року та з 01 серпня 2009 року із визначенням коефіцієнтів заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_6, виходячи із середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 1987-1991 роки в розмірах 180,61 крб., 194,99 крб., 212,76 крб., 244,30 крб., 479,70 крб. та за 1978-1982 роки у розмірах 137,41 крб., 140,14 крб., 146,06 крб., 149,16 крб., 154,74 крб. відповідно. Зобов'язати відповідача провести наступні перерахунки пенсії ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника: з 01 серпня 2006 року та з 01 серпня 2009 року із визначенням коефіцієнтів заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_6, виходячи із середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 1987-1991 роки в розмірах 180,61 крб., 194,99 крб., 212,76 крб., 244,30 крб., 479,70 крб., та за 1978-1982 роки у розмірах 137,41 крб., 140,14 крб., 146,06 крб., 149.16 крб., 154,74 крб. відповідно; з 01 грудня 2009 року виходячи із заробітку померлого годувальника ОСОБА_6 за період з 01 травня 1988 року по 30 квітня 1993 року із визначенням коефіцієнтів цієї заробітної плати, виходячи із середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 1988-1991 роки у розмірах 194,99 крб., 212,76 крб., 244,30 крб. та 479,70 крб.; з 01 січня 2010 року із заробітку померлого годувальника ОСОБА_6 за період з 01 грудня 1980 року по 31 грудня 1982 року, із визначенням коефіцієнтів цієї заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 1980-1982 роки у розмірах 146,06 крб., 149,16 крб. та 154,74 крб. відповідно; з 01 лютого 2010 року і в подальшому - із заробітку померлого годувальника ОСОБА_6 за грудень 1982 року. Зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу компенсацію втрати частини її пенсії, яка повинна бути сплачена і була недонарахована з 01 грудня 2009 року, 01 січня 2010 року та з 01 лютого 2010 року внаслідок протиправної відмови в перерахунку пенсії у зв'язку з порушенням строків виплати цих недонарахованих сум пенсії, відповідно до вимог статей 3 та 4 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Кіровського міського суду Луганської області від 08 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 21 листопада 2011 року, позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2013 року скасовано зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи постановою Кіровського міського суду Луганської області від 27 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані постанову Кіровського міського суду Луганської області від 27 червня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 15 серпня 2006 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області та отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_6 з 31 жовтня 2006 року.

02 грудня 2009 року ОСОБА_4 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із втратою годувальника на підставі частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_6 за період з 01 травня 1988 року по 30 квітня 1993 року, проте, відповідач своїм рішенням від 15 грудня 2009 року відмовив позивачу у проведенні такого перерахунку. Вказана відмова мотивована тим, що в довідці про заробітну плату за період з 01 січня 1992 року по 30 квітня 1993 року заробіток зазначено однією сумою за рік без помісячної розбивки.

04 січня 2010 року та 27 січня 2010 року ОСОБА_4 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровську Луганської області із заявами про перерахунок пенсії, на які рішеннями відповідача від 11 січня 2010 року та від 05 лютого 2010 року відповідно, відмовлено у проведенні перерахунку із посиланням на те, що вказані позивачем періоди менше 60-ти календарних місяців, як того вимагає стаття 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2013 року було скасовано постанову Кіровського міського суду Луганської області від 08 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 листопада 2011 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на те, що задовольняючи частково позовні вимоги, суди не встановили в який спосіб призначалася пенсія позивачу у зв'язку з втратою годувальника, а саме, із заробітної плати померлого чи з пенсії, що має суттєве значення для правильного вирішення даного спору. Крім того, судами не встановлено чи мала місце протиправність дій відповідача при відмові у перерахунку призначеної пенсії, оскільки спір виник не щодо призначення пенсії, а її перерахунку.

Під час нового розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Такі висновки судів ґрунтуються на тому, що в довідці про заробітну плату, наданій ОСОБА_4 за період з 01 січня 1992 року по 30 квітня 1993 року заробіток зазначено однією сумою за рік без помісячної розбивки, що унеможливлює визначити конкретний розмір заробітку, а періоди з 01 грудня 1980 року по 31 грудня 1982 року та грудень 1982 року менше 60-ти календарних місяців, як того вимагає стаття 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що не дає позивачу права на перерахунок пенсії.

Проте, судами попередніх інстанцій, в порушення процесуальних норм права, при прийнятті оскаржуваних рішень про відмову у задоволенні адміністративного позову, не було виконано вказівок Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 11 квітня 2013 року, зокрема, не встановлено в який спосіб призначалася пенсія позивачу у зв'язку з втратою годувальника та чи мала місце протиправність дій відповідача при відмові позивачу в перерахунку призначеної пенсії.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Кіровського міського суду Луганської області від 27 червня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало