Справа № 105/458/13-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/32439/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим на постанову Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 15 березня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача щодо відмови у достроковому призначенні їй пенсії за віком та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим призначити їй пенсію за віком як матері інваліда з дитинства відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 20 серпня 2012 року.

Постановою Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 15 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим № 195 від 29 серпня 2012 року. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за віком як матері інваліда з дитинства на підставі п. 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 20 серпня 2012 року та в місячний строк з дня отримання копії постанови надати до суду звіт про її виконання. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивачки 34 грн. 41 коп.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно медичного висновку № 1045 від 15 квітня 1994 року є інвалідом з дитинства у віці до 16 років. Трудовий стаж ОСОБА_4 складає 24 роки.

20 серпня 2012 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Однак, відповідач своїм рішенням № 195 від 29 серпня 2012 року відмовив їй у призначенні вказаної пенсії з посиланням на те, що відсутні документи, які підтверджують факт настання інвалідності дитини до 6-річного віку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка набула права на призначення пенсії за віком згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона має доньку, яка є інвалідом з дитинства, досягла відповідного віку та має необхідний для призначення вказаної пенсії стаж роботи.

Проте, повністю погодитися з висновками судів першої інстанції та апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів як першої, так і апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно п. 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27 травня та 2 грудня 2014 року (справи № 21-133а14, № 21-321а14).

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не з'ясували чи мала дочка позивачки ОСОБА_5 медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та чи надавалися позивачкою відповідні документи до управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим.

Не з'ясувавши вказаних обставин, суди дійшли передчасного висновку про задоволення позову та зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за віком як матері інваліда з дитинства на підставі п. 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За правилами статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень частини 2 статті 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясували обставини справи, тобто порушили норми процесуального права, зокрема, статті 79, 86, 159 КАС України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а касаційний суд в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 15 березня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк