Справа № 808/8065/14
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

30 квітня 2015 року 10год.51хв. Справа № 808/8065/14 Провадження № ДО/808/1021/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Дуляницької С.М, суддів Горобцової Я.В., Максименко Л.Я., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача 1: Коваленко І.М.

відповідача 2: Ціоненко О.В.

відповідача 3: Єдалова О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну за позовом

ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про скасування наказів №879 від 11.08.2014р., №1667 о/с від 26.08.2014р., поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - МВС України, відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі по тексту - ГУ МВС України в Донецькій області, відповідач 2), Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі по тексту - Дзержинський МВ ГУ МВС України в Донецькій області, відповідач 3). З врахуванням заяв про збільшення позовних вимог позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати накази МВС України № 879 о/с від 11.09.2014 року та №1667 о/с від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області;

- поновити ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Мотиви, через які зазначені накази прийняті, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач в період проведення службового розслідування перебував на лікарняному. Крім того, в висновку службового розслідування відсутні факти, що свідчать про активну співпрацю позивача з ополченцями ДНР, надання позивачем їм допомоги, в тому числі і службової інформації та анкетних даних працівників міліції та мешканців м.Артемівськ та Артемівського району. Позивач не мав доступу до особових справ працівників міліції. Крім того, позивачу не було відомо про призначення та проведення службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування позивач не ознайомлений, пояснень в ході службового розслідування позивач не надавав, з висновками не ознайомлений. Зазначив, що звільнений з роботи без законної підстави, у зв'язку з чим повинен бути відновлений на роботі з стягненням грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. З наведених підстав, вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач 1 подав письмові заперечення проти позову (а.с.237-240). Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відтак, статті 12-18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, які регулюють порядок накладення та виконання дисциплінарних стягнень, при звільненні особи за п.66 (дискредитацією) Положення не застосовуються. Підставою для видання наказу № 1667 о/с від 26.08.2014 є наказ від 11.08.2014 № 879, в якому були встановлені факти безвідповідального ставлення працівників Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області (в тому числі і позивача) до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ, які свідомо зрадили інтереси служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої країни. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. Відповідно до ч.5 ст. 25 Закону України "Про міліцію", службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку. В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Артемівськ та Артемівському районі. Своїми діями позивач порушив вимоги Закону України "Про міліцію" та Присягу співробітника органів внутрішніх справи України. Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що оскаржувані накази прийняті в на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством. Відповідач 2 не припускався порушень прав, свобод чи інтересів позивача, а відтак, підстави для задоволення позову відсутні. Зважаючи, що позивач звільнений з посади наказом Міністра внутрішніх справ України, то і поновлювати позивача на посаді повинен орган, який його звільнив. Грошове забезпечення позивач отримував у Дзержинському МВ ГУ МВС України в Донецькій області, а тому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу має відшкодовувати вказаний орган. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що ОСОБА_1 після переведення його на роботу до Дзержинського МВ ГУ МВС України в Донецькій області перебував на лікарняних та у відпустках. Про своє місце перебування повідомляв свого безпосереднього керівника ОСОБА_6, який в свою чергу повідомляв кадрову службу. Службові розслідування щодо невиходу позивача на роботу не проводилися. Інформації щодо співпраці позивача з ополченцями ДНР, надання їм допомоги, службової інформації, відомостей щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Артемівськ та Артемівському районі, свідки не мають та про такі факти їм не відомо.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності вважає за необхідне зазначити таке.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 01.11.2013 №483о/с підполковника міліції ОСОБА_1 призначено старшим слідчим (за рахунок посади заступника начальника слідчого відділу) відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу (а.с.124).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 12.08.2014 №310о/с підполковника міліції ОСОБА_1 призначено старшим слідчим відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу (а.с.125).

Як вбачається з висновку службового розслідування, службове розслідування за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни проведено на підставі наказу МВС України від 11.08.2014 за №807 та відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (а.с.163).

За результатами проведеного службового розслідування 11.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУМВС України в Донецькій області (а.с.163-180).

З зазначеного висновку вбачається, під час проведення службового розслідування виявлено, що колишній заступник начальника Артемівського МВ - начальник слідчого відділу, а на теперішній час - старший слідчий відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Артемівськ та Артемівському районі.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункт 4 Висновку, а.с.171 зворот-172).

11.08.2014 МВС України видано наказ від №879 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" (а.с.17-37). Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з наказу від 26.08.2014 № 1667 о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Вважаючи протиправним наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваних наказів відповідача 1 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення з органів внутрішніх справ, суд зазначає наступне.

Як зазначено у наказі відповідача 1 від 11.08.2014 №879, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ обґрунтоване наступним: за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

За приписами ч.3 ст.3 Закону України "Про міліцію", у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача 1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014, затверджений Міністром внутрішніх справ України 11.08.2014 (далі - Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено наступне (стор. 8-19 Висновку службового розслідування, а.с.166 зворот - 167): колишній заступник начальника Артемівського МВ - начальник слідчого відділу, а на теперішній час - старший слідчий відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Артемівськ та Артемівському районі.

Суд зазначає, що комісію з проведення службового розслідування було створено відповідачем 1 згідно з наказом від 11.08.2014 №807. Цим же числом був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача 1 №879.

Суд критично ставиться до можливості проведення службового розслідування та складання Висновку службового розслідування за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування причин застосування до позивача дисциплінарного стягнення, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом було досліджено зазначені Висновки.

З приводу Висновків службого розслідування суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

При відкритті провадження у справі суд зобов'язував МВС України надати матеріали службового розслідування відносно позивача, документи та матеріали, які стали підставою для звільнення. Додаткові докази на підтвердження правомірності оскаржуваних наказів витребовувалися від відповідачів також ухвалами суду від 14.01.2015 (а.с.107), від 18.02.2015 (а.с.134).

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення з викладених у Висновку службового розслідування.

Окрім того суд приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які показали, що ОСОБА_1, перебуваючи на лікарняних та у відпустках, повідомляв свідка ОСОБА_6 (свого безпосереднього керівника) про своє місцезнаходження; свідкам не відомі факти співпраці позивача з ополченцями ДНР, надання їм допомоги та службової інформації.

Також суд зазначає, що з 01.11.2013 позивача призначено на посаду старшого слідчого (за рахунок посади заступника начальника слідчого відділу) відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу, увільнивши його від посади першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування м.Артемівськ та Артемівського району) (а.с.124). Тобто, з 01.11.2013 позивач не працював у Артемівському міському відділі (з обслуговування м.Артемівськ та Артемівського району). А відтак, відповідачами не доведено, що позивач, не займаючи посад у Артемівському МВ ГУМВС України в Донецькій області, мав доступ до анкетних даних працівників міліції та громадян, які мешкають в м.Артемівську та Артемівському районі. Крім того, позивач в судовому засіданні пояснив, що навіть в період своєї роботи в Артемівському МВ ГУМВС України в Донецькій області не мав доступу до особових справ працівників міліції.

Щодо твердження відповідачів про те, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, суд зазначає таке.

У висновку службового розслідування зазначено, що у ході перевірки Артемівського МВ (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області установлено, що адміністративна будівля міськвідділу озброєними представниками самопроголошеної ДНР не захоплювалася, останні захопили та перебували в приміщеннях міжрайонної прокуратури міста Артемівська та Артемівського району, міського виконавчого комітету та приміщення Приватбанку, що належить Артемівському МВ ГУМВС України в Донецькій область, яке розташоване за адресою Донецька область, м. Артемівськ вул. Совєцкая, 60, в якому вони знаходилися в період часу з 12.04.2014 до 05.07.2014 (стор. 2-3 висновку, а.с.254 зворот - 255).

В той же час в матеріалах справи містяться копії довідок про тимчасову не працездатність позивача у вказаний період (а.с.216-222).

Доказів щодо співпраці позивача з 12.04.2014 до 05.07.2014 або в інші дні з ополченцями ДНР, надання їм допомоги, в тому числі і службової інформації, відповідачі до матеріалів справи не надали.

Отже, матеріалами справи не підтверджено викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами. За наведених обставин, оскаржувані накази відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У зв'язку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, то на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014, у якому не зазначена дата звільнення, таким чином 26.08.2014 вважається останнім робочим днем, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді з 27.08.2014.

При цьому, оскільки за номенклатурою посад посада, з якої звільнено позивача, віднесена до переліку посад, на які працівники призначаються та звільняються з яких наказами начальників головних управлінь МВС України в областях, обов'язок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на ГУМВС України в Донецькій області, до компетенції керівника якого віднесено видання відповідного наказу.

Відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

А відтак, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є прийняття судом рішення про стягнення з відповідача 3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.152), середньоденне грошове забезпечення позивача складає 104,35 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 30.04.2015 становить 247 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 104,35 грн. х 247 календарних днів = 25774,45 грн.

За приписами ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З довідки Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.152) вбачається, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача складає 3148,03 грн.

З наведених підстав постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 3 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 3148,03 грн. підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справу України № 879 від 11.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014 "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, підполковника міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновити підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року.

Стягнути з Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27 серпня 2014 по 30 квітня 2015 у розмірі 25774,45 грн. (двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 45 коп.).

Постанову суду в частині поновлення підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області та в частині стягнення з Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3148,03 (три тисячі сто сорок вісім гривень 03 коп.) - звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М.Дуляницька

Судді Я.В.Горобцова

Л.Я.Максименко