Справа № 2-а-164/10
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-164/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2011 року м.Андрушівка

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі::

головуючої - судді Чуб І.А.,

при секретарі - Баскаковій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління праці і соціального захисту населення Андрушівської райдержадміністрації про виплату матеріальної допомоги,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що він та ОСОБА_2 звернулися до відповідача 07.08.2010 року із заявами про надання матеріальної допомоги, як інваліди ІІ групи. Так як вони несуть значні витрати на лікування. 24.09.2010 року вони отримали матеріальну допомогу по 100 грн. кожний, однак цим не була вирішена проблема в лікуванні. Згідно закону вони мали право отримати допомогу в розмірі 706 грн. кожний. Позивач вважав, що їм повинна бути виплачена матеріальна допомога саме в такому розмірі, тому просить відповідача виплатити йому матеріальну допомогу з врахування виплаченої в сумі 1212 грн.. В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги та він просив відповідача виплатити матеріальну допомогу в сумі 1530 грн. 31 коп., матеріальні та моральні збитки за злочинні дії відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити при цьому пояснив, що вони затрачають значні кошти на лікування, які в березні 2010 року становили: його витрати - 856, 06 грн., а ОСОБА_2 - 674, 25 грн., тому наданням матеріальної допомоги в розмірі 200 грн. їхні потреби в коштах на лікування не вирішено. Вважав, що відповідач повинен їм виплатити матеріальну допомогу в сумі 1530,31 грн. та моральну шкоду.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, так як ніяких порушень по відношенню до позивача та ОСОБА_2 при вирішенні питання надання матеріальної допомоги не було допущено. Оскільки відповідно до п. 7 Постанови КМУ № 420 від 25.04.2008 року "Про затвердження Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для надання одноразової матеріальної допомоги інвалідам та непрацюючим малозабезпеченим особам" допомога надається один раз на рік інвалідам та дітям-інвалідам - від 10 до 100 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (на момент звернення). Рішення приймалося комісією по розгляду питань з надання одноразової матеріальної допомоги на підставі поданих документів з врахуванням акту обстеження матеріально побутових умов проживання інвалідів. Було прийнято рішення виділити інваліду ІІ групи ОСОБА_1 та інваліду ІІ групи ОСОБА_2 матеріальну допомогу по 100 грн. кожному, що становить 15 % встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вважала, що рішення було прийнято в межах закону, адже вони лише надають одноразову матеріальну допомогу за наявності обставин, передбачених п.2 Постанови КМУ № 420 від 25.04.2008 року, а не здійснюють фінансування всіх витрат на лікування.

Вислухавши сторони, перевіривши обставини справи доказами, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно протоколу комісії по розгляду питань з надання одноразової матеріальної допомоги № 4 від 10.05.2010 року було вирішено надати матеріальну допомогу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі по 100 грн. кожному (а.с. 25). Вказані кошти позивач отримав, що підтверджується копією реєстру (а.с. 26). Посилання позивача на те, що відповідачем повинна бути виплачена матеріальна допомога в розмірі 1530 грн. 31 коп. є безпідставним.

П. 2 Постанови КМУ № 420 від 25.04.2008 року «Про затвердження Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для надання одноразової матеріальної допомоги інвалідам та непрацюючим малозабезпеченим особам» визначено, що непрацюючим малозабезпеченим особам, які отримують пенсію або соціальні виплати, надається одноразова матеріальна допомога у разі тривалої хвороби, смерті близьких родичів (одного з подружжя, батьків, дітей), стихійного лиха та інших особливих обставин. Однак позивачем не було надано відповідачу будь-яких підтверджень тривалої його хвороби або підопічної ОСОБА_2, що могли вплинути на прийняття комісією рішення про надання матеріальної допомоги в більшому розмірі ніж їм було надано.

Оскільки всі довідки та підтвердження про призначення ліків були надані позивачем лише до суду та на момент звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідача із заявою про надання матеріальної допомоги вказані документи не надавалися, то вони не були враховані відповідачем при визначенні розміру матеріальної допомоги. Крім того, позивачем було надано до суду консультативний висновок датований 24.02.2011 року та довідку від 19.01.2011 року, які також не могли бути враховані відповідачем при наданні допомоги в 2010 році, оскільки вказані документи видані в 2011 році. Всі довідки та висновки носять лише рекомендаційний характер та не підтверджують перебування ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 на довготривалому лікуванні. Рішення про надання матеріальної допомоги приймалося з врахуванням акту обстеження матеріально - побутових умов проживання інвалідів, до вказаного акту позивачем не було додано жодних довідок та медичних висновків, підтверджень про витрати на лікування, а в акті лише було зазначено про потребу в коштах на лікування. Що було враховано відповідачем при прийнятті рішення про надання матеріальної допомоги та надано допомогу в межах розміру визначеного законом.

Позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння йому діями відповідача матеріальних та моральних збитків, що вплинуло на збільшення ним позовних вимог.

Таким чином, на підставі наведених доказів, суд прийшов до висновку, що відповідачем було прийнято рішення про надання матеріальної допомоги відповідно до вимог закону, тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

При правомірності дій відповідача відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 11, 17, п.4 ч.1 ст.18, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління праці і соціального захисту населення Андрушівської райдержадміністрації про виплату матеріальної допомоги відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_3