Справа № 2а/0825/68/2012
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2015 рокусправа № 2а/0825/68/2012
Приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені газети Правда, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання: Фірсік Д.Ю., за участю представників позивача: Бородіної Ю.Г., Лічман І.І., Музики С.О., представника третьої особи: Мєдвєдєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одяг-5" на постанову Хортицького районого суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2012 року по справі №2а/0825/68/2012 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одяг-5" до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа - Приватне підприємство "Лєта-1" про визнання протиправним рішення, скасування рішення в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Одяг-5" звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа - Приватне підприємство «Лєта-1» про визнання протиправним рішення, скасування рішення в частині.

Позивач просив визнати протиправним рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23 жовтня 2008 року в частині оформлення права комунальної власності на об'єкт - А9, А1 нежитлове приміщення № 260, загальною площею 73,7 кв. м, розташоване за адресою: проспект Ювілейний, буд 33 в м. Запоріжжя; скасувати пункт чотирнадцятий додатку до рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23 жовтня 2008 року № 456/18.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Одяг-5» задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що право комунальної власності оформлено з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки користувачем земельної ділянки під новоутвореним приміщенням є ТОВ «Одяг-5»; площа цього майданчика входить в об'єм приміщення, що передано ТОВ «Одяг-5». При цьому, позивач зазначає, що не передбачено порядку, який би визначав, що приміщення передається за зовнішніми обмірами, саме тому виходить різниця між площею приміщень, які передані ТОВ «Одяг-5». Стосовно пропуску строку позовної давності позивач зазначає, що про існування спірного рішення позивач дізнався в іншому судовому засіданні при розгляді справи про скасування рішення Виконкому про продовження дії договору оренди між Запорізькою міською радою та ПП «Лєта-1», яке мало місце у 2010 році.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Третя особа ПП«Лєта-1» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідач, приймаючи рішення № 456/18 від 23.10.2008 року про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості, діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Стосовно строків позовної давності третя особа зазначила, що позивачу про рішення Виконкому № 456/19 від 23.10.2008 року було відомо ще у жовтні 2008 року, оскільки судові спори між сторонами існують ще з 2006 року і про пропуск строків давності заявлено відповідачем по справі у ході судового розгляду справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Вищого адміністративного суду України мотивоване тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою строк звернення позивача до суду та наслідки його пропуску.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 1976 року Орендним підприємством «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації» видано реєстраційне посвідчення № 4394, згідно якому введений в експлуатацію будинок № 33 по пр.Ювілейному у м.Запоріжжі переданий в цілому у відання міської ради (а. с.51).

Згідно виписки з акту державного прийому в експлуатацію (будівлі) споруди від 31.10.1977 року № 394 площа вбудованого магазину - 14562,5 кв. м.

29.04.1992 року на сесії Запорізької міської ради народних депутатів прийнято рішення №7 «Про уточнення складу майна комунальної власності м.Запоріжжя», яким житловий та нежитловий фонд міської ради народних депутатів визнано комунальною власністю (а. с.120, 121).

28.06.1996 року між Фондом держмайна України в м.Запоріжжі (Продавець) та ТОВ «Одяг-5» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 69, за яким Товариство отримало у власність вбудоване приміщення ХVІІІ першого поверху житлового будинку № 33 по пр.Ювілейному за внутрішніми замірами площею 1520,7 кв. м; 11/50 частин підвалу літера А-9 за внутрішніми замірами площею 138,3 кв. м (а. с.116-118).

28.10.1996 року придбані приміщення передані Товариству за актом приймання-передачі об'єкта приватизації - вбудованого приміщення магазину одягу (а. с.119).

31.10.1996 року Фондом держмайна України в м.Запоріжжя видано свідоцтво про власність № 105, згідно якому позивач є власником об'єкта приватизації, - вбудованого приміщення магазину одягу (приміщення XVIII першого поверху, за внутрішніми замірами 1520,7 кв. м, 11/50 приміщення № 1 частини підвалу літера А-9 за внутрішніми замірами площею 138,3 кв. м), за адресою: пр.Ювілейний, б.33 в м.Запоріжжя.

23.10.2008 року Виконкомом Запорізької міської ради прийнято рішення № 456/19 «Про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості», відповідно до п.2 якого вирішено оформити право комунальної власності на об'єкти нерухомості згідно з додатком (а. с.94).

У п.14 Додатку до вказаного рішення до переліку об'єктів нерухомості, на яке оформлюється право комунальної власності, визначено нежитлове приміщення № 260 загальною площею 73,7 кв. м по пр.Ювілейний, б.33, А-9, А1 (а. с .94).

11.11.2008 року Виконкому видано свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно загальною площею 73,7 кв. м (а. с.52).

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації та інше.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 № 280/97-ВР (в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ч.8 ст.60 Закону № 280/97-ВР право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління житлового господарства Запорізької міської ради звернулося з позовом до ТОВ «Одяг-5» про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном - дебаркадером, розташованим за адресою: пр.Ювілейний, 33, шляхом забезпечення вільного доступу позивачу та підпорядкованих йому структурних підрозділів до вказаного об'єкту нерухомості та заборонити ТОВ «Одяг-5» незаконно використовувати належний до комунальної власності дебаркадер, розташований за адресою: пр.Ювілейний, 33.

Постановою господарського суду Запорізької області від 08.12.2006 року вказаний позов УЖКГ задоволено у частині позовних вимог щодо про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном - дебаркадером, розташованим за адресою: пр.Ювілейний, 33, шляхом забезпечення вільного доступу позивача та підпорядкованих йому структурних підрозділів до вказаного об'єкту нерухомості; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а. с.79-81; 107-109).

Судом встановлено, що безпосередньо дебаркадер, або розвантажувальний майданчик, або вантажно-розвантажувальна естакада державну реєстрацію прав власності не проходили.

За даними інвентаризації, проведеної 25.10.1995 року за замовленням ТОВ «Одяг-5», загальна площа приміщення XVIII житлового будинку № 33 по пр.Ювілейному в м.Запоріжжя складала 1520,7 кв. м.

Згідно вимог діючої на 25.10.1995 року Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 року № 380, будівельний об'єм приміщення був визначений шляхом добутку площі вертикального перерізу будівлі по обводу зовнішніх поверхонь стін на висоту. Розташовані в зовнішніх стінах лоджії та ніші згідно вимог вищенаведеної Інструкції з об'єму будівлі не вилучаються, тому станом на 25.10.1995 року при визначенні площі забудови та об'єму приміщення XVIII площа, яку займала естакада (чи майданчик для розвантаження товарів дебаркадер), розташована в зовнішніх капітальних стінах житлового будинку літ. А-9 та прибудови літ.А1, була врахована в площу забудови приміщення, яка складала 1923,3 кв.м, (в т. ч. площа забудови приміщення в частині житлового будинку літ.А-9 - 1200,5 кв. м, площа забудови приміщення в частині прибудови літ.А1 - 722,8 кв. м) та в загальний будівельний об'єм приміщення, який складав 7730 куб. м.

Вимогами вищенаведеної Інструкції не передбачалось включення площі, яку займають відкриті майданчики або естакади, в загальну площу приміщення, незалежно від того прибудовані вони до будівлі або розташовані в межах зовнішніх стін будівлі.

При інвентаризації 26.031996 року, проведеної за замовленням ТОВ «Одяг-5», поточних змін по приміщенню XVIII житлового будинку № 33 по пр.Ювілейному не зареєстровано.

При інвентаризації 11.09.2006 року встановлено, що раніше існуюча естакада (чи майданчик для розвантаження товарів чи дебаркадер) до приміщення XVIII самочинно переобладнана під склад № 38 площею 73,7 кв. м.

Загальна площа приміщення XVIII станом на 11.09.2006 року (з урахуванням самочинно обладнаного складу № 38 площею 73.7 кв. м) складала 1 594,4 кв. м.

При інвентаризації, проведеної 22.09.2008 року за замовленням ПП «Лєта-1», встановлено, що дверні отвори, через які самочинно обладнаний склад № 38 площею 73,7 кв. м, мав сполучення з приміщенням XVIII, закладено, в наслідок чого утворилось ізольоване приміщення № 260 площею 73,7 кв. м.

ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомлено про проведення 24.01.2012 року реєстрації прав власності на приміщення № 260 в житловому будинку № 33 по пр.Ювілейному за територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Запорізької міської ради 11.11.2008 року.

За даними технічної інвентаризації, проведеної 09.12.2011 року, площа приміщення №260 складає 72,5 кв. м.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2005 року між ПП «Лєта-1» (орендар) та Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради м.Запоріжжя (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення (дебаркадера) № 1453/6 площею 76 кв. м, яке розташоване на першому поверсі в будинку № 33 по пр.Ювілейний у м.Запоріжжя, строком на 3 роки (до 08.09.2008 року).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.05.2008 року у справі №10/370/08 вказаний договір від 08.09.2005 року визнаний дійсним (а. с.136, 137).

Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року № 582/5773, Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.09.2003 року № 146 до самочинного відноситься будівництво, реконструкція та капітальний ремонт, прибудови, надбудови, здійснені без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п.1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (далі - Тимчасове положення), державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У відповідності до п.1.5 Тимчасового положення державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на таке нерухоме майно:

1) житлові будинки;

2) квартири;

3) будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо;

4) споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій;

5) приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами.

Згідно п.1.6 Тимчасового положення державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Державна реєстрація права користування (сервітуту) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; довірчого управління нерухомим майном проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно.

Стаття 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності.

Згідно ч.1 та ч.2 вказаної статті право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.2 ст.391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1, ч.4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про набуття ним в установленому порядку права на власності на спірний об'єкт нерухомості - дебаркадер (розвантажувальний майданчик тощо).

Приміщення літ.А-9, А1 загальною площею 73,7 кв. м, предметом договору купівлі-продажу № 69 від 28.06.86 не було, інші правочини, направлені на виникнення у позивача права власності на вказаний об'єкт, не вчинялись.

Твердження, що вказане приміщення знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачеві, не свідчить про належність цього приміщення позивачеві, вказана обставина не є законодавчо встановленою підставою для виникнення права власності у позивача на розташовані на земельній ділянці об'єкти нерухомості.

Інші обставини, за яких позивач вважає, що приймаючи спірне рішення від 23.10.2008 року про прийняття об'єкту у комунальну власність, виконком діяв не у межах повноважень, не у відповідності з законом, позивачем не визначені, із матеріалів справи не вбачаються.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи рішення № 456/18 від 23.10.2008 року про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості, діяв у спосіб, що передбачені законами, зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому відмова у задоволенні позову товариства є обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що спірним по справі є рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23 жовтня 2008 року № 456/18.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та поданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; з'ясування причин пропуску цього строку та підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, з цим позовом до суду позивач звернувся 24.06.2010 року.

В обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив про те, що про порушення свого права, а саме, про існування рішення виконкому Запоріжської міськради № 456/18 від 23.10.2008 року він дізнався в судовому засіданні 27.05.2010 року при розгляді господарським судом Запоріжської області справи № 11/226/09-6/133/10 про скасування рішення виконкому № 522/43 від 27.11.2008 року про продовження дії договору оренди між Запоріжською міськрадою та ПП «Лєта-1» після ознайомлення з поясненнями представника Запоріжського міжміського бюро технічної інвентаризації.

24.06.2010 року вони звернулися до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до виконавчого комітету Запоріжської міської ради про визнання протиправним рішення виконавчого комітету від 23.10.2008 року № 456/18 «Про оформлення права комунальної власності на нежитлове приміщення № 260 літ.А-9 площею 77.7 кв.м.» у зв'язку з чим провадження у справі № 11/226/09-6/133/10 зупинено до набрання чинності рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя по справі № 2а/0825/68/2012.

Таким чином, вони звернулися до суду за захистом своїх порушених прав одразу після того, як дізнався про існування оскаржуваного рішення.

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що при розгляді справ із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суди повинні керуватися, в тому числі положеннями Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, відповідно до яких не може бути порушено право особи на судовий захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про відмову в задоволенні позову з підстав не надання суду поважності причин пропуску строку.

В частині визнання протиправним рішення та його скасування, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одяг-5» на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2012 року - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2012 р. у справі №2а/0825/68/2012№ за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одяг-5" до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа - Приватне підприємство «Лєта-1» про визнання протиправним рішення, скасування рішення в частині - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 травня 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 21 травня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва