Справа № 802/304/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/304/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

28 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В. ,

представника відповідача - Мавроді Р.Ф.

представника третьої особи - Горєв В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-м'ясопродукт" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-м"ясопродукт" до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - ТОВ "Ресурс-Інвест" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рось-м"ясопродукт" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - ТОВ "Ресурс-Інвест" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи заперечили проти апеляційної скарги, решта сторін в судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до договору купівлі-продажу цукру-піску білого на цільовому аукціоні від 26 січня 2008 року, укладеного між державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва та товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Інвест", останнє набуло у власність цукор-пісок білий (некондиційний) кількістю 4643,2 тонн.

Вказаний товар перебуває у митному режимі переробки на митній території України.

В подальшому, на підставі договору відступлення права вимоги від 20 жовтня 2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" та товариством з обмеженою відповідальністю "Рось-м'ясопродукт", останнє набуло право вимоги від боржника в особі товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Інвест" виконання зобов'язань на суму 300000 гривень.

З метою виконання вказаного зобов'язання боржником за рахунок належного йому цукру-піску білого (некондиційного) товариство з обмеженою відповідальністю "Рось-м'ясопродукт" 02 лютого 2015 року сплатило 99015 гривень та 165025 гривень в якості митних платежів.

Однак, митний орган не здійснював зарахування вказаних коштів до державного бюджету, в зв'язку із чим позивач 06 лютого 2015 року звернувся до Вінницької митниці з листом.

Листом вих. №633/8/02-80-25-01 від 09 лютого 2015 року орган державної митної служби повідомив позивача про неможливість зарахування сплачених ним коштів до державного бюджету, оскільки він не є особою, якій надано право сплачувати митні платежі та вчиняти дії щодо розмитнення товару.

На думку позивача вище вказана відмова є необгрунтованою та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Митного кодексу України, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Особливості застосування митного режиму переробки на митній території України визначено главою 23 Митного кодексу України (надалі - МК України).

Так, переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого реекспорту продуктів переробки (частина 1 статті 147 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 152 МК України товари, поміщені в митний режим переробки на митній території, а також продукти їх переробки протягом всього строку перебування в цьому режимі знаходяться під митним контролем.

Як правило, митний режим переробки на митній території завершується шляхом реекспорту продуктів переробки чи поміщення їх в інший митний режим (частина 1 статті 169 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 155 МК України, якщо умовами переробки іноземних товарів на митній території України передбачено проведення розрахунків частиною продуктів їх переробки, такі продукти підлягають митному оформленню відповідно до митного режиму імпорту з оподаткуванням митними платежами та застосуванням заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, передбачених законом.

Пунктом 23 ст. 4 МК України визначено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ч. ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларантами відповідно до частини 1 статті 265 МК України виступають: при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Окрім цього, відповідно до ст. 276 МК України платниками мита є:

1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом;

2) особа, на адресу якої надходять товари, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових або експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, вантажних відправленнях;

3) особа, на яку покладається обов'язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог;

4) особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу);

5) особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом;

6) особа, яка реалізує товари, транспортні засоби відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Аналізуючи вище викладене, товариство з обмеженою відповідальністю "Рось-м'ясопродукт" не є декларантом, а також не є особою, яку власник товару уповноважив здійснювати будь-які дії щодо відповідного товару (в тому числі й сплачувати кошти не від свого імені).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі та в межах закону.

Крім того, згідно копії постанови про звільнення майна (коштів) боржника з-під арешту від 15.05.2015 року (а.с. 126) вимоги стягувача ТОВ "Рось-м'ясопродукт" в сумі 300000,00 грн. відповідно до ухвали господарського суду м. Києва № 1/89 від 19.12.2014 року задоволено в повному обсязі.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, які обгрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-м'ясопродукт" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.