Справа № 2-а-930/11
Суддя: Савранський О. А.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-930/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2011 м.Корсунь-ШевченківськийКорсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Порпленко Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні-Шевченківському адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Корсунь-Шевченківському р-ні про зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії,суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2011 позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними про відмову в перерахунку пенсії по інвалідності згідно ст.ст.50,54,67 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату доплати по інвалідності І групи з 01.12.2009 р. по дату предявлення позову, за мінусом вже виплаченої додаткової пенсії відповідно ст.50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім цього, просить визнати дії відповідача неправомірними про відмову у проведенні перерахунку та виплаті доплат,передбачених ст.ст.39,51 зазначеного закону як особі, яка проживає на території Чорнобильської зони і відноситься до потерпілих категорії 1.

Ухвалою суду від 28.02.2011 р. позов в частині вимог про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату доплат за період з 01.01.2009 р. по 25.07.2010 р. залишено без розгляду, в звязку з пропущенням позивачем строку звернення до суду без поважної причини, та відсутністю клопотання про його поновлення. В іншій частині позов розглядається по суті.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі,позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у суд також не зявився, надавши письмове заперечення вимогам позивача посилаючись на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом. Крім того, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, так як УПФУ в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області діяло відповідно до норм діючого законодавства та відповідно до наявних коштів в межах фінансування з державного бюджету. Окрім того, відповідач вважає, що вимоги позивача є незаконними, оскільки всі кошти, які поступили на виплату даній категорії населення, відповідачем були виплачені відповідно до ПКМУ № 836 від 26.07.1996 р. по ст. 39 вказаного Закону, та №1 від 3.01.2002 р. по ст.51 вказаного Закону, а тому будь-які порушення законодавства з боку відповідача відсутні, а відтак відсутні підстави щодо задоволення позову. Крім того, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову і через те, що позивачем пропущено передбачений ст. 99 КАС України строк для звернення до суду з вказаним позовом. А тому, у задоволенні позову просить відмовити, справу розглянути без його участі.

Суд, розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення в силу наступного.

У суді встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (копія посвідчення серії А №102493 с), інвалідом першої групи, захворювання повязане з роботами по ЛНА на ЧАЕС, знаходиться на обліку в УПФУ в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області та отримує державну пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам першої групи.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії позивачу, покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача та відповідач у справі є належним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ (у редакції, як була чинна до 1 січня 2008 року), передбачалося, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Підпунктом 12 п.28 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Підпунктом 15 п. 28 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) положення ст. 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України та пункту 3 розділу ІІІ Прикінцеві положення ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року по даний час статті 50 та 54 Закону № 796 є чинними у редакції, яка була чинна до 1 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів І групи, щодо яких установлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими десяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам I групи - у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

При обчисленні пенсії позивача відповідач виходив з розмірів, визначених Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з вищезазначеного, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст. 28 Закону № 1058-ІУ встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч.3 ст. 28 цього Закону не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки частиною 1 цієї статті передбачено лише один мінімальний розмір пенсії за віком іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру державної пенсії та додаткової пенсії позивачу застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ та розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не постанова Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Частиною пятою статті 54 Закону № 796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523 Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи , положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в п.п.2 п.1 постанови Кабінет Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 встановив розміри сум, за якими розраховуються пенсії, всупереч положенням зазначених статей Закону № 796-ХІІ, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму ст.52 ЗУ Про Державний бюджет України на 2010 рік було встановлено мінімальний розмір пенсії за віком з 1 січня - 695 грн., з 1 квітня - 706 грн., з 1 липня - 709 грн., з 1 жовтня - 723 грн., з 1 грудня 734 грн.. ЗУ Про Державний бюджет України на 2011 рік з 1 січня 2001 року становить - 750 грн.

Враховуючи це, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу у 2010 році основну пенсію, як особі віднесеній до 1 категорії, інваліду першої групи по захворюванню, повязаному з наслідками Чорнобильської катастрофи та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відповідних розмірах.

Але, відповідач нарахував та виплатив позивачу таку пенсію за липень вересень по 1001,27 грн., жовтень 1001,54 грн., надалі - 1027,57 грн..

Згідно зі ст.3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, звуження змісту та обсягу їхніх прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 01.12.2004 року № 19-рп/2004, від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008).

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, суд застосовує положення Кодексу адміністративного судочинства України, що регулюють питання, повязані зі строками звернення до суду.

Таким чином, вбачається за необхідне зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам першої групи позивачу згідно зі ст.54 Закону № 796-ХІІ, місячний розмір якої повинен становити десять мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, згідно зі ст.50 Закону № 796-ХІІ, місячний розмір якої повинен становити 100 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою ст.28 Закону № 1058-ІУ, розмір якої визначений у розмірі прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, згідно зі ст.52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, за виключенням суми фактично проведених виплат (Постанова Вищого Адміністративного Суду України від 08.10.2010 року № К-32810/06), за період з 25.07.2010 р. по 25.01.2011 р., тобто по день звернення до суду.

У відповідності до ч.4 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту інвалідам війни та прирівняним до них особам (яким є позивач згідно ст.7 даного Закону) пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до довідки УПФУ в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід першої групи. Тобто, згідно ст.6 ЗУ Про пенсійне забезпечення позивач при призначенні державної пенсії, обрав для себе саме пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не пенсію для інвалідів війни.

Судом також встановлено, що позивач являється і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копією наданого суду посвідчення, отримує пенсію у відповідача, та часткову доплату за ст.ст.39.51 вказаного Закону, як непрацюючий пенсіонер, та проживає у населеному пункті,який за переліком населених пунктів Черкаської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст.51 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1 категорії призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ч.1 ст.39 вказаного Закону пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю одну мінімальну заробітну плату і, відповідно до ст.71 вказаного Закону дія положень цього Закону не може призупинятися іншими Законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Оскільки позивач отримує пенсію і проживає у населеному пункті, який відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, є потерпілим від аварії на ЧАЕС 1 категорії, то повинен отримувати вказані доплати в зазначеному розмірі щомісяця, однак вони виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному ПКМУ № 836 від 26.07.1996 р., згідно наданої відповідачем довідки, за ст. 39 вказаного Закону; та за ст.51, відповідно до ПКМУ №1 від 3.01.2002 р., а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагає вказаний Закон.

Відповідно до ст. 53 ЗУ Про Державний бюджет України на 2010 р. мінімальна заробітна плата становила: з 1 січня - 869 грн., з 1 квітня - 884 грн., з 1 липня - 888 грн. з 1 жовтня - 907 грн., з 1 грудня - 922 грн.. З січня 2011 року вона становить 941 грн..

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не вказані Постанови, тому виплатою зазначених доплат у твердих сумах були порушені права позивача.

Відповідно до ст. 17 ЗУ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії основні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобовязати відповідача провести нарахування та виплату позивачу і підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбачену ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та відповідно до ст. 51 вказаного Закону додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 4 категорії, з урахуванням фактично виплачених коштів, за період з 25.07.2010 р. по 25.01.2011р. тобто по день звернення до суду.

Таким чином суд встановив, що мали місце обставини, якими позивач обґрунтував вимоги, підтвердив їх доказами, а тому суд знаходить вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню .

Протягом всього часу судового розгляду позивач не змінив підставу або предмет адміністративного позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог і не відмовився від адміністративного позову.

Підстав для звернення постанови до негайного виконання не має.

Заходи забезпечення адміністративного позову судом не вживалися.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.9,11,18ч.1,19ч.2,49,51,69,70,71,87,94,99,126,128,158ч.1,159,160,161,162,163,186,254,256 КАС України, ст.ст.3, 19, 22, 92 Конституції України, рішеннями Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 01.12.2004 року № 19-рп/2004, від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, Законами України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, Про Державний бюджет України на 2010 рік, Про Державний бюджет України на 2011 рік, постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523 Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.01р. №121/2001; Положенням про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.02р. №8-2, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позові вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Корсунь-Шевченківському р-ні про зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії , як особі віднесеній до 1 категорії, інваліду першої групи по захворюванню, повязаному з наслідками Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та особі, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 25.07.2010 р. по 25.01.2011 р. задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 основної пенсії, як особі віднесеній до 1 категорії, інваліду першої групи по захворюванню, повязаному з наслідками Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та доплати до пенсії як особі, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як потерпілій особі від аварії на ЧАЕС, віднесеній до 1 категорії.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячної основної пенсії відповідно до вимог ст.ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№796-ХІІ від 28 лютого 1991 року як особі віднесеній до 1 категорії, інваліду першої групи по захворюванню, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії як особі, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як потерпілій особі від аварії на ЧАЕС, віднесеній до 1 категорії, відповідно до вимог ст.ст. 39,51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 25.07.2010 р. по 25.01.2011 р. з урахуванням проведених за цей період виплат.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:ОСОБА_2