Справа № 826/1601/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року № 826/1601/15

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В.
про зобов'язати вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про визнання дій та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р.; зобов'язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповідях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по вересень 2014 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

У листопаді 2014 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В., в якому просив суд:

1) визнати дії та бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.2014.

2) зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.2014, зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України порахувати суму морального збитку, який поніс за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по червень 2014, вересень, жовтень 2014.

Позовні вимоги ґрунтувалися на тому, що відповідач не надав відповідей на письмові звернення позивача щодо проведення перевірки в діяльності державних органів, зокрема, прокуратури Одеської області, управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації, управління охорони здоров'я Одеської міської ради, КУ «Міська поліклініка №20», ОГУ УМВС України в Одеській області стосовно розгляду скарг про надання медичної допомоги, медичного обслуговування, медичного огляду, розробку індивідуальних програм реабілітації як його особисто, так і його матері ОСОБА_3

Також позивач в позовній заяві вказував на те, що відповідач не звернувся з цього приводу до суду за захистом прав і свобод позивача, не зважаючи на відповідні заяви позивача про захист прав і свобод людини і громадянина, якій за станом здоров'я чи з інших поважних причин не може цього зробити самостійно, оскільки позивач є інвалідом 1А групи (лежачий, паралізований інвалід).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.14 р. у справі №826/17441/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судове рішення позивачем не оскаржено і набрало законної сили.

Натомість, позивач у лютому 2015 р. звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В., в якому просить суд:

1) визнати дії та бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р.;

2) зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповідях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по вересень 2014 р.

Тобто, позивачем до прохальної частини попередньо поданого позову додано вимоги щодо відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р.

Згідно ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

В даному випадку є така, що набрала законної сили, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.14 р. у справі №826/17441/14 щодо позовних вимог про визнання дій та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по червень 2014, вересень, жовтень 2014.

За таких обставин у вказаній частині позовних вимог суд закриває провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи 22.12.14 р. позивач направив на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини адміністративний позов, аналогічний за своїм змістом адміністративному позову, попередньо розглянутому Окружним адміністративним судом м. Києва (постанова від 05.12.14 р. у справі №826/17441/14), з деякими доповненнями по тексту.

Позов зареєстрований у секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 30.12.14 р. за вх. №Ш-238924.14/15 (згідно наданої суду копії).

Листом від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10 секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надав позивачу відповідь, у якій повідомлено про аналогічність вимог обох позовів, про факт розгляду попереднього позову судом, а також про припинення листування з позивачем з вказаних питань згідно ст. 8 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно змісту адміністративного позову, поданому позивачем у лютому 2015 р. (предмет розгляду по даній адміністративній справі), ним не вказано окремих підстав для оскарження саме відповіді від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10, тобто, позивачем оскаржено дії та бездіяльність щодо вказаної відповіді з тих самих підстав, з яких ним оскаржено дії та бездіяльність щодо попередньої відповіді за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р.

За таких обставин у суду відсутні підстави для того, щоб оцінювати дії та бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по-іншому, ніж це зроблено під час розгляду адміністративної справи №826/17441/14.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону встановлено, що під скаргою розуміється звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Виходячи із змісту ст. 4 вказаного Закону в сфері регулювання цього Закону можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність у сфері управлінської діяльності.

Ст. 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» встановлено, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 17 Закону встановлено, що уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Водночас, діяльність Уповноваженого визначена у ст. 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» такою, що Уповноважений доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

При цьому, суд зазначає, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини не є суб'єктом перегляду судових рішень на предмет їх законності, обґрунтованості та у разі незгоди особи із такими судовими рішеннями.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача при розгляді звернення позивача від 22.12.14 р. порушення прав позивача, які б підлягали судовому захисту, з огляду на що позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вказане звернення у вигляді адміністративного позову в принципі не містить жодних окремих питань, не розглянутих під час розгляду адміністративної справи №826/17441/14.

Згідно ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

На виконання вказаного положення Закону позивача листом від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10 правомірно повідомлено про припинення листування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням вищевикладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вимог законодавства під час розгляду звернення позивача від 22.12.14 р. та надання відповіді від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10.

На підставі вищевикладеного, п. 4 ч. 1 ст. 157, ст. 160-163, 182-3, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дії та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по червень 2014, вересень, жовтень 2014.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Бояринцева