Справа № 803/527/14
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року № 876/5277/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року в адміністративній справі № 803/527/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом та просив визнати незаконним і скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - ГУ Міндоходів у Волинській області) від 02.12.2013 р. № 030420-21 про застосування до нього фінансових санкцій у сумі 6800,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що здійснює ліцензовану діяльність із роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Крім того, зазначає, що 11.04.2013 р. звертався із заявою до головного державного санітарного лікаря м.Володимира-Волинського, Володимир-Волинського та Турійського районів про погодження торгівлі алкогольними напоями на розлив в барі-кафе «Вулик», яка була погоджена, та надавалась із відповідними погодженнями працівникам ГУ Міндоходів у Волинській області під час проведення перевірки, проте, була відхилена останніми.

За таких обставин вважає, що працівниками ГУ Міндоходів в ході проведення перевірки не доведено обставин порушення позивачем вимог ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржило ГУ Міндоходів у Волинській області, яке вважає, що судом при винесенні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, неповністю досліджені та з'ясовані всі обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час проведення перевірки на вимогу перевіряючих позивачем надано копію заяви від 11.04.2013 р. щодо погодження торгівлі алкогольними напоями на розлив в барі-кафе «Вулик», проте, її не було прийнято під час проведення перевірки, оскільки вказана заява була погоджена на місце торгівлі в барі-кафе «Вулик» за адресою: смт.Луків, вул.Грушевського, 21, при цьому перевірка позивача проводилась в барі-кафе «Вулик», який знаходиться за адресою: смт.Луків, вул.Грушевського, 9.

Крім того вказує на те, що в з метою з'ясування того, чи відповідає бар-кафе «Вулик» вимогам закладу громадського харчування головному державному санітарному лікарю м.Володимир-Волинський, Вололимир-Волинського та Турійського районів та Володимир-Волинському міськрайонному управлінню Держсанепідемслужби направлено відповідні листи-запити. У відповіді № 934 від 24.10.2013 р. зазначено, що Володимир-Волинським міськрайонним управлінням Держсанепідемслужби проведена перевірка кафе-бару «Вулик», якою встановлено, що даний заклад не відповідає вимогам САНПіН для підприємств громадського харчування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ця апеляційна скарга є підставна і підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу № 183 від 03.06.2013 р. та направлень за №№ 293 та 294 від 03.06.2013 р. працівниками Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів у Волинській області (далі - РУ ДСАТ у Волинській області; правонаступником якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 20.03.2013 р. є відповідач) 04.06.2013 р. проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці бару-кафе «Вулик», розташованого за адресою: смт.Луків, вул.Грушевського, 9.

Результати вказаної перевірки оформлені актом № 127/21-02/НОМЕР_1 від 05.06.2013 р., у якому зафіксовано, серед іншого, що контрольно-ревізійною операцією придбано на розлив для споживання на місці 300 мл горілки «Львівська горілка шляхетна» та встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону № 481/95-ВР.

З матеріалів справи видно, що відповідачем 20.06.2013 р. за вих.№ 1883/10/21.2-10, а також 10.10.2013 р. за вих.№ 2320/10/21.2-16 головному державному санітарному лікарю м.Володимир-Волинський, Володимир-Волинського та Турійського районів надіслано лист-запит із проханням повідомити, чи відповідає бар-кафе «Вулик», що знаходиться за адресою: смт.Луків, вул.Грушевського, 9, де здійснює торгівельну діяльність суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 вимогам закладу громадського харчування.

Як видно із відповіді Володимир-Волинського міськрайонного управління Держсанепідемслужби у Волинській області № 934 від 24.10.2013 року, відповідача проінформовано про те, що управлінням проведена перевірка вказаного закладу, якою встановлено, що бар-кафе «Вулик» не відповідає вимогам пункту 9 САНПіН для підприємств громадського харчування, затверджених 19.03.1991 р.

На підставі акта перевірки № 127/21-02/НОМЕР_1 від 05.06.2013 р. та за результатами розгляду матеріалів перевірки Головним управлінням Міндоходів у Волинській області 02.12.2013 р. винесено рішення за № 030420-21 від 02.12.2013 р., яким згідно із абзацом дев'ятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за порушення вимог статті 15-3 вказаного Закону застосовано штрафні санкції в розмірі 6800,00 грн.

Позивач, не погодившись із даним рішенням ГУ Міндоходів у Волинській області, скористався правом адміністративного оскарження в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Рішенням Міністерства доходів і зборів України № 787/С/99-99-100-02-15 від 10.02.2014 р. рішення ГУ Міндоходів у Волинській області № 030420-21 від 02.12.2013 р. залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення перевірки позивач надав працівникам, які проводили перевірку, копію заяви від 11.04.2013 р. щодо погодження торгівлі алкогольними напоями на розлив із відповідним погодженням за умови дотримання санітарних правил, а відповідачем в ході судового розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів щодо спростування позовних вимог та обґрунтування правомірності винесення рішення № 030420-21 від 02.12.2013 р.

Колегія суддів такі висновки суду першої інстанції вважає помилковими.

Статтею 15-3 Закону № 481/95-ВР передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів - без обмеження площі, для алкогольних напоїв - торговельною площею не менше 20 кв.м, обладнане електронними контрольно-касовими апаратами (незалежно від їх кількості) або де є товарно-касові книги (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Разом з тим, наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. № 219, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.2002 р. за № 680/6968, затверджено Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (надалі - Правила).

Згідно із наказом Міністерства економіки від 09.10.2006 р. № 309 у назві та тексті Правил слова «громадське харчування» в усіх відмінках замінено словами «ресторанне господарство».

Так, пунктом 1.3 Правил визначено, що заклад ресторанного господарства - це організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) виготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Відповідно до пункту 1.4 Правил суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

За таких обставин, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється суб'єктам господарювання ресторанного господарства за умови наявності у них торгового патенту на провадження діяльності у сфері ресторанного господарства за наявності відповідних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та у місці торгівлі, обладнаному електронними контрольно-касовими апаратами (незалежно від їх кількості) або де є товарно-касові книги (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки позивачем не було надано жодного доказу, щодо погодження торгівлі алкогольними напоями на розлив в барі-кафе «Вулик», що знаходиться за адресою: смт.Луків, вул.Грушевського, 9, а надана ним копія заяви від 11.04.2013 р. погоджує торгівлю алкогольними напоями на розлив в барі-кафе «Вулик» за ішою адресою: смт.Луків, вул.Грушевського, 21.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем здійснювалась торгівля алкогольними напоями на розлив без відповідного погодження чим порушено вимоги статті 15-3 Закону № 481/95-ВР.

Відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, приймаючи рішення про застосування до позивача фінансових санкцій, діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з Конституцією та законами України

Відповідно до статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права й невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду необхідно скасувати з прийняттям нової, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року в адміністративній справі № 803/527/14 скасувати.

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова в повному обсязі складена 25 травня 2015 року.