Справа № 815/4135/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 р. Справа № 815/4135/14

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шеметенко Л.П.
судді Домусчі С.Д.
судді Кравець О.О.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування пункту наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про скасування п.2 наказу командира військової частини (в/ч) НОМЕР_1 від 24.03.2014 року №237 «Про результати службового розслідування» щодо накладення дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 07.06.2013 року він проходить службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 . Під час перевірки 12.03.2014 року начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України підготовки визначених підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 до виконання завдань за своїм призначенням, було виявлено, що заходи бойового злагодження батальйонної тактичної групи виконувались безсистемно та хаотично, основні планувальні документи щодо проведення бойового злагодження були відпрацьовані на низькому рівні.

На підставі зазначеної перевірки було проведено службове розслідування, за підсумками якого був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2014 року №237 «Про результати службового розслідування». Відповідно до п.2 наказу за неналежне виконання своїх службових обов`язків щодо підтримання бойової готовності, організації бойової підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 та порушення при цьому вимог абзацу 1 статті 58 розділу 2 «Загальні обов`язки командирів (начальників)» Статуту внутрішньої служби ЗС України позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності, а саме: накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

На думку позивача, притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, оскільки він виконував свої обов`язки відповідно до вимог ст.ст. 70, 71 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в ході проведення розслідування було виявлено факти незадовільної підготовки підрозділів військової частини НОМЕР_2 зі складу батальйонної тактичної групи до виконання завдань за призначенням. Було встановлено, що заняття з фахової підготовки військовослужбовців розпочаті у лютому 2014 року. За період з лютого до початку березня проведені лише теоретичні заняття, практичних знань та навичок особовий склад не набув, заходи бойового злагодження батальйонної тактичної групи виконувались безсистемно та хаотично, роботи по приведенню озброєння та військової техніки в пункті постійної дислокації у готовність до бойового застосування та нарощування технічної підготовки особового складу були організовані незадовільно, основні планувальні документи з проведення бойового злагодження відпрацьовані на низькому рівні, що є порушенням посадових обов`язків позивача, передбачених Статутом внутрішньої служби ЗСУ.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач з 07.06.2013 року проходить службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 .

Начальником Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України була здійсненна перевірка виконання заходів бойової підготовки військової частини НОМЕР_2 на 235 загальновійськовому полігоні. Внаслідок перевірки виявлено низку недоліків та порушень, допущених командуванням військової частини НОМЕР_2 .

За результатами перевірки видано розпорядження начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.03.2014 року №3481/523 ДСК з вимогою провести службове розслідування за фактами виявлених порушень.

На виконання зазначеного розпорядження видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2014 року №223 «Про призначення службового розслідування» (а.с.108).

24.03.2014 року за результатами службового розслідування складено акт проведення службового розслідування (а.с.53-60), у висновку якого зазначено, що причинами незадовільної організації підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням є, зокрема, неналежне виконання своїх посадових обов`язків щодо підтримання бойової готовності, організації бойової підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 з боку заступника командира військової частини полковника ОСОБА_1 , чим порушено вимоги абзацу 1 ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

На підставі зазначених висновків начальником ракетних військ і артилерії-начальником управління ракетних військ і артилерії військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 запропоновано: за неналежне виконання своїх посадових обов`язків щодо підтримання бойової готовності, організації бойової підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 , чим порушено вимоги абзацу 1 ст. 58 та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступника командира військової частини полковника ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність.

В подальшому видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 24.03.2014 року №237 (а.с.61-65), відповідно до якого на заступника командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за неналежне виконання своїх посадових обов`язків щодо підтримання бойової готовності, організації бойової підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 , та порушення при цьому вимог абзацу 1 статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Зазначений наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2014 року №237 в той же день було направлено до військової частини НОМЕР_2 засобами електронного зв`язку Збройних Сил України автоматизованою системою управління «Дніпро» телеграмою від 24.03.2014 №1314/50/396.

Підставою для прийняття зазначеного рішення стало встановлення в ході проведення на підставі розпорядження начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.03.2014 року №3481/523 дск щодо результатів проведеної ним особистої перевірки стану справ у військовій частині НОМЕР_2 , фактів незадовільної підготовки визначених підрозділів зі складу батальйонної тактичної групи до виконання завдань за призначенням та вимагалося за даним фактом провести службове розслідування.

Під час проведення службового розслідування 22.03.2014 року позивачем надано на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 доповідну (а.с.67-68).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся зі скаргою на рішення командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладеного дисциплінарного стягнення до командування Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку ст.ст. 88, 110 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за результатами розгляду якої рішення командира військової частини НОМЕР_1 було залишено без змін (а.с.14).

З акта службового розслідування вбачається, що в ході службового розслідування було встановлено, що виконання заходів щодо приведення військової частини НОМЕР_2 у бойову готовність виконувались безсистемно, неорганізовано та вкрай повільно.

Як зазначено в розпорядженні начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.03.2014 року №3481/523 ДСК, командування військової частини НОМЕР_2 не володіє станом справ щодо реального технічного стану озброєння і військової техніки та його потреб. Управління технічним забезпеченням втрачено.

Роботи по приведенню озброєння та військової техніки в пункті постійної дислокації у готовність до бойового застосування та нарощуванню технічної підготовки особового складу були організовані незадовільно, з численними порушеннями вимог експлуатаційних документів та заходів безпеки. Як наслідок - озброєння та військова техніка перебувають у занедбаному стані, а заходи, що виконувались, призвели до виходу з ладу 24 одиниць бойових броньованих машин БМП-2 та 5 одиниць самохідних артилерійських установок 2С3.

Заходи бойового злагодження батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 виконувались безсистемно та хаотично.

Основні планувальні документи з проведення бойового злагодження відпрацьовані на низькому рівні. Управління з боку командування бригади не здійснювалось, уточнення завдань проводилось із значним запізненням.

Незадовільними були і підготовка, і здійснення такого елементу бойового злагодження, як марш батальйонної тактичної групи. Загалом, разом із зазначеним вище, недоліки в організації повсякденної діяльності особового складу, відсутність рішучості, а також самоусунення посадових осіб військової частини НОМЕР_2 від виконання своїх функціональних обов`язків змусили здійснити заміну командира батальйонної тактичної групи безпосередньо під час заходів злагодження.

Батальйонна тактична група військової частини НОМЕР_2 була сформована в січні 2014 року. До її складу увійшов весь особовий склад військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом на посадах рядового та сержантського складу, більшість з яких були призвані протягом листопада 2013 року - січня 2014 року.

Значна частина вказаних військовослужбовців не мали попереднього досвіду проходження військової служби та не отримали відповідної фахової підготовки за спеціальністю. Водночас заняття з фахової підготовки з цією категорією військовослужбовців були розпочаті тільки у лютому 2014 року. За період з лютого до початку березня з ним були проведені лише теоретичні заняття, таким чином за цей короткий термін особовий склад практичних знань та навичок не набув.

Позиція полковника ОСОБА_1 щодо задовільного рівня підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи до та після батальйонних тактичних навчань 1-ої батальйонної тактичної групи в ході проведення комплексу командно-штабних навчань «Весняна злива - 2014» не відповідає дійсності з огляду на низькі показники при оцінюванні безпосередньо під час проведення батальйонних тактичних навчань 1-ої батальйонної тактичної групи.

Отже, із врахуванням зазначених вище обставин, підготовка особового складу, озброєння та військової техніки до участі в заходах бойової підготовки здійснювались посадовими особами військової частини НОМЕР_2 (і позивачем в тому числі) неналежним чином.

За усними поясненнями полковника ОСОБА_1 , він не може надати викладення своїх посадових обов`язків заступника командира військової частини, що були затверджені командиром військової частини НОМЕР_2 і містились в його польовій сумці, внаслідок того, що вони були втрачені під час виконання ним обов`язків військової служби в зоні проведення антитерористичної операції. Водночас позивач вказує, що затверджені обов`язки визначались відповідно до статей 70 та 71 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

Під час проведення службового розслідування, затвердженого Актом від 24.03.2014 року вх.№397, та перед прийняттям рішення командуванням в результаті розгляду зазначеного документа, було враховано попередню поведінку полковника ОСОБА_1 , що підтверджується, зокрема, наявністю копії службової картки (а.с.81-83).

Враховано і тривалість перебування на посаді, що відображено в розділі 1 Акту службового розслідування. Перебування на посаді близько року, в сукупності із значним попереднім досвідом, є достатньою підставою для можливості нести відповідальність посадовою особою за власні дії чи бездіяльність.

В ході виконання визначених заходів бойової підготовки, крім втрати бойової техніки, що вийшла з ладу, державі було нанесено матеріальні збитки внаслідок займання та знищення техніки і озброєння. Так, під час здійснення маршу 10.03.2014 року близько 3-х кілометрів на захід від с. Тронка Миколаївської області виникло займання в моторному відсіку БМП-2 №141, в результаті чого відбулася детонація боєприпасів, знищення БМП-2 та стрілецької зброї, яка в ньому знаходилась. Внаслідок зазначеної події державі було заподіяно збитків на суму 765151 (сімсот шістдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят одна) гривня 81 копійка.

Розслідуванням встановлено факт неналежного виконання полковником ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків щодо підтримання бойової готовності та організацію бойової підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 , що є порушенням положень абзацу 1 статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем встановлено та доведено під час службового розслідування причинно-наслідковий зв`язок між діями (неналежним виконанням посадових обов`язків) полковника ОСОБА_1 та низьким рівнем підготовки батальйонної тактичної групи, а також наслідками проведення заходів бойового злагодження вказаним підрозділом, оскільки функціональні обов`язки полковника ОСОБА_1 , як заступника командира, передбачають, що він в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання бойових завдань бригадою, за організацію та якість проведення занять з бойової підготовки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскарженого пункту наказу.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року №82, розслідуванням повинно бути встановлено:

- наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки;

- осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;

- наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця;

- конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено;

- ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

- форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;

- умови та причини, що сприяли правопорушенню;

- чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно з п.4 цієї Інструкції, 4.1. За результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (абзац 5 пп.4.1 п.4);

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

Посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось.

За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником.

У разі ухилення військовослужбовця від проведення бесіди або відмови підписати аркуш бесіди посадовою особою в ньому робиться відповідний запис про відмову.

Аркуш бесіди зберігається з матеріалами службового розслідування (пп.4.3 п.4).

Згідно з актом службового розслідування від 24 березня 2014 року (а.с.53-60), начальником ракетних військ і артилерії - начальником управління ракетних військ і артилерії військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 проведено службове розслідування по фактах незадовільної організації у військовій частині НОМЕР_2 виконання заходів по приведенню озброєння та військової техніки до бойового застосування, тилового забезпечення, розміщення та забезпечення визначеного особового складу в польових умовах, а також здійснення підготовки та управління підрозділами батальйонної тактичної групи в ході підготовки до виконання завдань за призначенням, у висновку якого зазначено, що причинами незадовільної організації підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням є, зокрема, неналежне виконання полковником ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків щодо підтримання бойової готовності та організації бойової підготовки підрозділів батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_2 , що є порушенням положень абзацу 1 статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

З описової частини (пункт 3 акта) вбачається, що жодної конкретної неправомірної дії/бездіяльності полковника ОСОБА_1 та його ставлення до цієї дії/бездіяльності не встановлено (в цьому пункті взагалі не згадується про полковника ОСОБА_1 ), що свідчить про невідповідність пункту 3 акта (відносно полковника ОСОБА_1 ) абзацам 5, 7 п.3 вищевказаної Інструкції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що положення абзацу 5 пп.4.1 п.4 Інструкції вимагає обов`язкового зазначення в акті службового розслідування заперечень, заяв та клопотань особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотивів їх відхилення чи підстав для задоволення. Однак, у вказаному акті службового розслідування не зазначено жодного доводу із викладених полковником ОСОБА_1 в доповідній (по факту службового розслідування) від 22 березня 2014 року (а.с.67-68), та відповідно не зазначено будь-якого мотиву їх відхилення. Відповідач вперше «критично оцінив» (як він зазначає) правову позицію полковника ОСОБА_1 , викладену в доповідній від 22 березня 2014 року, лише в запереченнях на позов від 01 грудня 2014 року (а.с.48-51), тобто через 8 місяців з дати видання оскарженого наказу, хоча він повинен був це зробити безпосередньо в акті службового розслідування.

Таким чином, відповідачем допущено грубе порушення абзацу 5 пп.4.1 п.4 Інструкції.

Також, згідно з пп.4.3 п.4 Інструкції, начальник управління ракетних військ і артилерії військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 , як особа, яка призначила службове розслідування, мав провести бесіду з полковником ОСОБА_1 з оформленням відповідного аркушу бесіди, який повинен був зберігатися з матеріалами службового розслідування. Однак, доказів проведення з позивачем такої бесіди не має.

Наведені порушення порядку проведення службового розслідування не були враховані командиром в/ч НОМЕР_1 під час затвердження висновку службового розслідування та видання наказу від 24.03.2014 року №237 «Про результати службового розслідування» в оскаржуваній частині, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що в цій частині вказаний наказ не узгоджується з такими критеріями правомірності як законність і обґрунтованість (ч.3 ст. 2 КАС України).

Крім того, на думку колегії суддів, необ`єктивність ставлення до позивача з боку його керівництва у спірних правовідносинах підтверджує наступна обставина.

Згідно з листом т.в.о начальника управління бойової підготовки Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Шлюєва О.Ю. (а.с.14), у зв`язку з поданням позивачем вищому командуванню скарги на наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності керівний склад в/ч НОМЕР_1 проводив додаткове службове розслідування відносно позивача, за результатами якого командувач Сухопутних військ Збройних Сил України залишив без змін рішення командира в/ч НОМЕР_1 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Однак, жодного доказу проведення додаткового службового розслідування (зокрема, відповідного акту), в якому б перевірялись вже встановлені та/або встановлювались додаткові обставини, на підставі чого доводи позивача, викладені у скарзі вищому командуванню, були б спростовані чи підтверджені, матеріали справи не містять.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги посилання відповідача (в додаткових запереченнях на позов (а.с.103-107)) на втрату бойової техніки внаслідок детонації боєприпасів як на додатковий доказ допущення полковником ОСОБА_1 неналежного виконання своїх посадових обов`язків, оскільки вказана обставина взагалі не досліджувалась і не повинна була досліджуватися при прийнятті оскаржуваного наказу, так як на той час ще не завершилось службове розслідування по ній (акт службового розслідування по факту знищення бойової техніки був затверджений 08 травня 2014 року, тобто через 12 днів після прийняття оскаржуваного наказу). Більш того, вказаним службовим розслідуванням не встановлено будь-якої вини полковника ОСОБА_1 в знищенні бойової техніки (а.с.109-124).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем встановлено та доведено під час службового розслідування причинно-наслідковий зв`язок між діями (неналежним виконанням посадових обов`язків) полковника ОСОБА_1 та низьким рівнем підготовки батальйонної тактичної групи та правомірністю оскаржуваного наказу.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.3 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування пункту наказу.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2014 року №237 «Про результати службового розслідування» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 травня 2015 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі
Суддя: О.О. Кравець