Справа № 802/988/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2015 р. Справа № 802/988/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: Каландій В.А

відповідача 1: не прибув

відповідача 2: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "Славутич-К"

до: реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області, державного реєстратора Реєстраційної служби Гайсинської районної управління юстиції Вінницької області Загребельного Д.М.

про: визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство «Славутич-К» (далі - ПП «Славутич-К», позивач) з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області (далі - РС Гайсинського РУЮ, відповідач 1), державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області Загребельного Дмитра Миколайовича (далі - державний реєстратор, відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №20134069 від 19.03.2015, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства;

- зобов'язати реєстраційну службу Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області провести державну реєстрацію прав власності на нежитлові приміщення , що розташовані у АДРЕСА_1, за ПП «Славутич-К» та видати відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Позов вмотивований тим, що на думку позивача рішенням державного реєстратора №20134069 від 19.03.2015 щодо відмови ПП «Славутич-К» у проведенні державної реєстрації права власності (форма власності: приватна) на нежитлові приміщення , що розташовані у АДРЕСА_1, за ПП «Славутич-К» порушено його законні права та інтереси, оскільки вказане нерухоме майно є власністю ПП «Славутич-К», що підтверджується договором купівлі-продажу та технічним паспортом. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом щодо зобов'язання Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області провести державну реєстрацію права власності за ПП «Славутич-К» на нежитлові приміщення , що розташовані у АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. 22.04.2015 від відповідача 1 на адресу суду надійшли письмові заперечення з проханням відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, 23.04.2015, 05.05.2015, 20.05.2015 та 21.05.2015 до суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника РС Гайсинського РУЮ, додатково зазначивши, що письмові заперечення підтримують повністю.

Відповідач 2 в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України в разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріалами справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Судом встановлено, що 06.03.2015 приватним підприємством «Славутич-К» подано, до РС Гайсинського РУЮ заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 10505345 щодо реєстрації права власності на громадський будинок в АДРЕСА_1 (База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради).

У ході розгляду даної заяви державним реєстратором прийнято рішення №19907351 від 11.03.2015 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з не поданням усіх необхідних документів заявником. В обґрунтуванні своєї позиції державний реєстратор посилається на відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, а саме: відсутній документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; відсутній документ, що підтверджує правонаступництво між первинним забудовником та новим правонабувачем; документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Відтак, 19.03.2015 державним реєстратором було прийнято рішення №20134069 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Вказане рішення мотивоване тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зазначених у рішенні №19907351 від 11.03.2015 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вважаючи протиправним винесене рішення, позивач з метою захисту своїх прав, звернувся до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон 1952-IV) і Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою.

Пункт 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV передбачає, що обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться, 1. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з п. 37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Частиною 1 ст.15 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації і т.д.

Позивач звернувся з заявою 06.03.2015 до реєстраційної служби Гайсинського РУЮ заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 10505345 щодо реєстрації права власності на громадський будинок в АДРЕСА_1 (База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради).

У рішенні про відмову в державній реєстрації відповідач посилається на ст. 24 Закону № 1952-1V.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 868 за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з п. 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" .

У рішенні №20134069 від 19.03.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідач зазначає, що позивачем не подано усіх необхідних документів, а саме документ, що визнає право власності на нерухоме майно.

Представником позивача у судовому засіданні зазначено, що державному реєстратору було надано ксерокопію договору купівлі-продажу від 19.05.2005, ксерокопія акта прийому передачі від 18.08.2005, технічний паспорт на громадський будинок по вул. Партизанська, 44, с. Степашки, Гайсинський район, Вінницька область (База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради), договір оренди земельної ділянки від 11.01.2007, рішення Степанської сільської ради від 22.06.2007 про погодження щодо відведення земельної ділянки бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради, тощо.

Стосовно договору купівлі-продажу від 19.05.2005, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За ч.1 ст. 220 ЦК України, визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч.1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як встановлено судом, наданий договір купівлі-продажу від 19.07.2005, відповідно до якого було придбано у приватного підприємця ОСОБА_3 базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради, не був нотаріально посвідчений.

Відтак, суд погоджується з твердженням відповідача 1 щодо того, що даний договір не підтверджує права власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради, оскільки відповідний договір купівлі - продажу від 19.06.2005 не був нотаріально посвідчений.

У поданому заявником технічному паспорті від 02.10.2012 виданого Гайсинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на об'єкти нерухомого майна зазначені відмітки про самочинно збудовані площі та на об'єкти нерухомого майна, рік забудови не вказаний, що унеможливлює встановлення факту введення в експлуатацію відповідно до наказу міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 "Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж". Відповідно до п.4 Порядку № 868 законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Щодо договору оренди земельної ділянки від 11.01.2007 та рішення Степанської сільської ради від 22.06.2007 про погодження щодо відведення земельної ділянки бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради, суд зазначає, що вказані документи дають право оренди земельної ділянки на якій знаходиться база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно п.35 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Відповідно до п. 7 ст. 16 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, під час судового розгляду справи судом встановлено, що рішення суду, яким визнано право власності за ПП «Славутич-К» не приймалось, інших документів, які б посвідчували право власності також не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що ПП «Славутич-К»" не надано усіх необхідних документів щодо проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення, що розташовані у АДРЕСА_1 (База відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Степанської сільської ради), за ПП «Славутич-К» .

Таким чином, рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №20134069 від 19.03.2015, є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства і винесене правомірно.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Крім того, в силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, позивачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, отже позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна