Справа № 826/16254/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну cкаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни, третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни від 04.06.2013p. № 2850218 про відмову в державній реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на лікарню, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Заворскло, вулиця Маркса Карла, 23, за суб'єктом - Заворсклянська сільська рада;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяну Василівну розглянути заяву та зареєструвати право власності, форма власності: комунальна, на лікарню, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Заворскло, вулиця Маркса Карла, 23.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.05.2013р. Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області в особі сільського голови до Реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції було подано заяву про реєстрацію права комунальної власності на нерухоме майно - лікарню, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Заворскло, вулиця Карла Маркса,23.

У відповідності до Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №607/5 від 02.04.2013р., заява позивача про державну реєстрацію права власності разом з усіма доданими до неї документами була передана на розгляд до Державної реєстраційної служби України.

За результатом розгляду заяви від 17.05.2013 р. (реєстраційний номер № 1186185) та доданих до неї документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяною Василівною у відповідності до вимог статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 22 червня 2011 року № 703 та пункту 5 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №607/5 від 02.04.2013р, було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 04.06.2013 № 2850218.

Підставою для відмови стало те, що надані позивачем документи не давали змоги встановити відповідність заявлених ним прав документам, що їх посвідчують.

Позивач не погоджується з підставами для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт комунальної власності, у зв'язку з чим просить, зокрема, визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни від 04.06.2013p. № 2850218 з підстав невідповідності його нормам чинного законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України вiд 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон України № 1952) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703 (далі по тексту - Порядок № 703).

Згідно зі ст. 3 Закону України № 1952, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті. Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №1952, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.10 Закону України № 1952, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

Ч. 3 ст. 16 Закону України № 1952 визначено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України № 1952, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 10 Порядку № 703, заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно з п. 5 Порядку № 703, документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням пункту 1 частини 2 статті 9 Закону України № 1952 передбачено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону відмовляє у державній реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1952, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Стаття 24 Закону України № 1952 встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права, зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як було зазначено вище, підставою для винесення відповідачем спірного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, стало подання позивачем документів, які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так до заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно позивачем було додано рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2013 pоку у справі №545/1309/13-ц, яке на думку відповідача визначає лише юридичний факт належності до комунальної власності вищевказаного майна, проте не встановлює факт наявності права власності на нерухоме майно за окремим суб'єктом, зокрема, за територіальною громадою.

Водночас, дана обставина, на думку колегії суддів, не може бути підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт комунального майна, оскільки, як було вірно зазначено судом першої інстанції, в тексті рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2013 pоку у справі №545/1309/13-ц, що набрало законної сили 19.04.2013р., чітко визначено суб'єкта правовідносин, до власності якого належить майно - Заворсклянська сільська рада Полтавського району Полтавської області, до комунальної власності якої належить дільнична лікарня площею 718 кв.м., вартістю 351 240,00 грн., що розташована за адресою: с. Заворскло, Полтавського району, Полтавсько області, вул. Карла Маркса, 23.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що спірне рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни від 04.06.2013p. № 2850218 про відмову в державній реєстрації права власності на нерухоме майно комунальної власності суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.