Справа № 815/578/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/578/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Одеса

16:46

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Філімоненка А.О.;

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - Кулинича К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2013 року № , № , рішення № від 26.12.2014 року та вимоги № від 26.12.2014 року, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2013 року № , № , рішення № від 26.12.2014 року та вимоги № від 26.12.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

В період з 15.08.2013 року по 05.09.2013 року співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами цієї перевірки 12.09.2013 року відповідач склав акт № 355/17-01-НОМЕР_5, яким встановлені порушення позивачем:

- п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025, а саме: неналежно проводився облік доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню за 2011-2012 роки, що призвело до заниження суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2011 рік та до перекручення даних у деклараціях за 2011 та 2012 роки;

- ст.177, пп.139.1.12 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку з доходів фізичних осіб від провадження господарської діяльності за 2011 рік у розмірі 9474,60 грн.;

- ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, до податкових розрахунків включені відомості з недостовірними даними, а саме, включені неповні та невірні відомості про суми виплаченого доходу фізичним особам-підприємцям за ознакою « 157» у ІІ кв. - ІV кв. 2011 року, включені відомості з недостовірними даними у графі 3 «Сума виплаченого доходу» та у графі 4 «Сума перерахованого податку» за ІІ кв. - ІV кв. 2011 року; І кв. - ІV кв. 2012 року;

- п.185.1 ст.185, п.186.2 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.193.1 ст.193, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у розмірі 1840,00 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 25.09.2013 року № , яким позивачеві за порушення ст.177, пп.139.1.12 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 11843,25 грн., в тому числі за основним платежем 9474,60 грн. та штрафними санкціями 2368,65 грн.;

- від 25.09.2013 року № , яким позивачеві за порушення ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 510,00 грн.

В подальшому, в період з 10.12.2014 року по 23.12.2014 року співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами цієї перевірки 26.12.2014 року відповідач склав акт № 4790/17-01/НОМЕР_5, яким встановлені порушення позивачем пп.1 п.2 ст.6, пп.2 п.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п.3, абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску за період з 2011 по 2013 рік у розмірі 18020,40 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідач прийняв рішення № від 26.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача за порушення пп.1 п.2 ст.6, пп.2 п.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п.3, абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції в розмірі 2703,06 грн.

Також, на підставі цього акту перевірки відповідач 26.12.2014 року склав та направив на адресу позивача податкову вимогу № Ф про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування в сумі 18020,40 грн.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій та податковою вимогою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та вважає їх протиправними, винесеними з порушенням норм чинного законодавства та такими, що належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.4-9, 117-121).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с.86-90).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована Виконавчим комітетом Одеської міської ради 17.03.2000 року.

Позивач зареєстрований та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області як платник податків з 17.03.2000 року за № 6902.

Відповідно до направлень № 227 від 15.08.2013 (а.с.62) року та № 257 від 23.08.2013 року (а.с.63), на підставі наказів № 149-п від 25.07.2013 року (а.с.60) та № 249-п від 29.08.2013 року (а.с.61) та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання в період з 15.08.2013 року по 05.09.2013 року співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами цієї перевірки 12.09.2013 року відповідач склав акт № 355/17-01-НОМЕР_5 (а.с.11-31).

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025, а саме неналежно проводився облік доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню за 2011-2012 роки, що призвело до заниження суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2011 рік та до перекручення даних у деклараціях за 2011 та 2012 роки;

- ст.177, пп.139.1.12 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від провадження господарської діяльності за 2011 рік у розмірі 9474,60 грн.;

- ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, до податкових розрахунків включені відомості з недостовірними даними, а саме включені неповні та невірні відомості про суми виплаченого доходу фізичним особам-підприємцям за ознакою « 157» у ІІ кв. - ІV кв. 2011 року, включені відомості з недостовірними даними у графі 3 «Сума виплаченого доходу» та у графі 4 «Сума перерахованого податку» за ІІ кв. - ІV кв. 2011 року; І кв. - ІV кв. 2012 року;

- п.185.1 ст.185, п.186.2 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.193.1 ст.193, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у розмірі 1840,00 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що позивач включив до складу валових витрат у 2011 році суму 51932,00 грн. у зв'язку з придбанням товарів у фізичних осіб-підприємців, які сплачували єдиний податок, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності у розмірі 9474,60 грн. А також, позивач до податкових розрахунків включив відомості з недостовірними даними, а саме включив неповні та невірні відомості про суми виплаченого доходу фізичним особам-підприємцям за ознакою « 157» у ІІ кв. - ІV кв. 2011 року, включені відомості з недостовірними даними у графі 3 «Сума виплаченого доходу» та у графі 4 «Сума перерахованого податку» за ІІ кв. - ІV кв. 2011 року; І кв. - ІV кв. 2012 року.

За наслідками перевірки позивача податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 25.09.2013 року № , яким позивачеві за порушення ст.177, пп.139.1.12 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 11843,25 грн., в тому числі за основним платежем 9474,60 грн. та штрафними санкціями 2368,65 грн. (а.с.33);

- від 25.09.2013 року № , яким позивачеві за порушення ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 510,00 грн. (а.с.32).

У подальшому, на підставі наказу № 725-п від 06.11.2014 року (а.с.174) та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на ІV квартал 2014 року, в період з 10.12.2014 року по 23.12.2014 року співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами цієї перевірки 26.12.2014 року відповідач склав акт № 4790/17-01/НОМЕР_5, яким встановлені порушення позивачем пп.1 п.2 ст.6, пп.2 п.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п.3, абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску за період з 2011 по 2013 рік у розмірі 18020,40 грн. (а.с.142-166).

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що за результатами перевірки та даними акту від 12.09.2013 року № 355/17-01-НОМЕР_5 сума чистого доходу ФОП ОСОБА_1 за 2011 рік склала 88773,44 грн., база нарахування ЄСВ становить - 88773,44 грн. В акті перевірки від 12.09.2013 року № 355/17-01-НОМЕР_5 встановлено заниження у 2011 році ФОП ОСОБА_1 суми чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок в розмірі 51932,00 грн., що призвело до заниження суми єдиного внеску за 2011 рік у розмірі 18020,40 грн.

На підставі акту перевірки від 26.12.2014 року № 4790/17-01/НОМЕР_5 відповідач прийняв рішення № від 26.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача за порушення пп.1 п.2 ст.6, пп.2 п.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п.3, абз.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції в розмірі 2703,06 грн. (а.с.167).

Також, на підставі цього акту перевірки відповідач 26.12.2014 року склав та направив на адресу позивача податкову вимогу № Ф про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування в сумі 18020,40 грн. (а.с.168).

Суд вважає, що вказані висновки про наявність зазначених порушень податкового законодавства позивачем є необґрунтованими.

Так, впродовж судового розгляду справи суд встановив, що в періоді, який перевірявся, контрагентами позивача були ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5

З огляду на матеріали справи суд встановив, що позивач з зазначеними контрагентами уклав договори постачання товару від 01.01.2010 року № 101/10 та від 13.10.2011 року.

На виконання умов зазначених договорів позивач здійснював оплату за поставлені товари, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, прибутковими накладними, податковими накладними та реєстром отриманих та виданих податкових накладних (а.с.39-47, 106-109).

Суд критично ставиться до доводів відповідача про неможливість включення позивачем до складу валових витрат суми 51932,00 грн. за отриманий у контрагентів товар із підстав того, що в 2011 році вони були платниками єдиного податку.

В ході розгляду справи суд встановив, що на час здійснення господарських операцій контрагенти позивача були платниками податку на прибуток на загальних підставах, що підтверджується наданими до суду первинними документами.

На підставі викладених обставин, суд вважає, що витрати за договорами укладеними з контрагентами позивач правомірно включив до складу витрат.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України: «Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)».

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст.138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 цієї статті витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

З сукупного аналізу вказаних норм законів суд робить висновок, що до складу валових можуть бути віднесені будь-які витрати, здійснені (нараховані) як компенсація за отримані платником товари (послуги), пов'язані з його господарською діяльністю.

З наданих позивачем первинних документів вбачається, що ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 надавалися позивачеві послуги з постачання товару, а позивач в свою чергу здійснював оплату за ці послуги, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до зазначених правових норм, з моменту отримання позивачем зазначених податкових накладних від контрагентів, у позивача виникло право на віднесення податку по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту.

При цьому факт виконання вказаними контрагентами позивача передбачених укладеним договором послуг підтверджується наданими до суду первинними документами, що знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Встановлене відповідачем заниження суми єдиного соціального внеску за 2011 рік у розмірі 18020,40 грн. позивачем внаслідок завищення валових витрат у 2011 році та заниження суми чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок в розмірі 51932,00 грн. спростовується на підставі встановлених вище обставин.

Оскільки позивач правомірно включив до складу витрат суму 51932,00 грн. по придбанню товарів у контрагентів, чим достовірно визначив суму чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок, то доводи відповідача про заниження позивачем суми єдиного внеску за 2011 рік у розмірі 18020,40 грн. є необґрунтованими, а тому рішення від № від 26.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога № Ф від 26.12.2014 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування належать до скасування.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про порушення позивачем ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, оскільки відповідачем в акті перевірки не зазначено в чому саме полягає порушення позивачем вказаних норм.

Так, відповідно до п.6 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 року № 984, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з п.5.2 зазначеного порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Однак, суд встановив, що відповідач зазначені вимоги не дотримав, в акті перевірки не навів чіткого та конкретного обґрунтування зазначених вище порушень.

Таким чином, суд вважає, що позивач не порушував податкове законодавство.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд встановив, що відповідач всупереч нормам Податкового кодексу України безпідставно прийняв спірні рішення та вимогу.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України: «Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідно місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його службова або посадова особа».

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.09.2013 року № та № .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.12.2014 року № .

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 26.12.2014 року.

5. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5) суму сплаченого судового збору в розмірі 365 (триста шістдесят п'ять),40 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 02 червня 2015 року.

Суддя М.М. Кравченко