Справа № 2а-1912/12/1470
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/12336/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Кутельвас Т.Є.,

від відповідача-1 - Вороніна В.В.,

від відповідача-2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014

у справі № 2а-1912/12/1470

за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газобудування "Зоря-Машпроект"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Держвної податкової служби, Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач-1, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Закону України "Про податок на додану вартість", позивачем були подані податкові декларації з ПДВ за серпень, вересень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - грудень 2010 року разом із заявами про бюджетне відшкодування ПДВ з підтвердженням відповідними документами.

Згідно рядка 25 податкові декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - грудень 2010 року та додатку 4 до податкових декларації за вказані періоди "Заяви про повернення суми бюджетного відшкодування" загальна сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку, становить 400744565,00 грн.

Згідно платіжних доручень, меморіальних ордерів та виписок банку, що додаються до позовної заяви, за період серпень, вересень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень-грудень 2010 року, у відшкодування податку на додану вартість надійшло на розрахунковий рахунок позивача та погашено облігаціями внутрішньої державної позики на загальну суму 277052357,70 грн.

Під час розгляду справи позивачу здійснено відшкодування ПДВ в сумі 116628433,62 грн. Всього відшкодування податку на додану вартість відповідачами було здійснено на загальну суму 393680791,32 грн. (277 052 357,70 грн. + 116 628 433, 62 грн.).

Таким чином, бюджетна заборгованість перед позивачем щодо відшкодування ПДВ за період за серпень, вересень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - грудень 2010 року на день подання позову складала 123692207,30 грн. Після здійснення бюджетного відшкодування та зменшення позовних вимог, невідшкодованою, на думку позивача, залишилася сума ПДВ за той же період у розмірі 7063773,68 грн. (400744565,00 грн. - 393680791,32 грн.)

Податковим органом, після отримання податкових декларацій, були проведені позапланові виїзні перевірки позивача, за результатами яких частина сум бюджетного відшкодування була підтверджена, а щодо іншої частини зазначено, що підтвердити неможливо, що пов'язане з неотриманням відповідей по запитам щодо проведення перевірок з питань правових відносин по постачальникам товарів (послуг) позивача на дату підписання акту.

Так, відповідачем-1 була зменшена сума бюджетного відшкодування ПДВ податковими повідомленнями-рішеннями за вказаний вище період на загальну суму 6230398,32 грн., у т.ч.:

1) від 10.03.2009 № 00003036/0 за період серпень - вересень 2008 року на суму 1432545,97 грн.;

2) від 08.04.2009 № 00003636/0 за січень 2009 року на суму 316666,67 грн.;

3) від 21.06.2010 № 00005836/0 за період лютий 2009 - жовтень 2009 року на суму 448849,37 грн.;

4) від 10.11.2009 № 00012436/0 за період лютий 2009 - квітень 2009 року на суму 152464,00 грн.;

5) від 06.09.2010 № 00009136/0 за період квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад 2009 року, лютий, березень, квітень 2010 року на суму 578842,20 грн.;

6) від 19.04.2011 № за період травень - серпень, жовтень 2010 року на суму 441594,65 грн.;

7) від 22.09.2011 № за період травень - грудень 2010 на суму 2698110,69 грн.;

8) від 19.01.2009 № 00000236/0 за період серпень 2008 року на суму 9644,77 грн.;

9) від 29.04.2009 № 00005036/0 за період лютий 2009 на суму 151680,00 грн.;

З податковими повідомленнями-рішення від 19.01.2009 №00000236/0 та від 29.04.2009 №00005036/0 на загальну суму 161324,77 грн. позивач погодився та не оскаржував їх.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про стягнення з державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 3031437,37 грн., враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинному на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пп.7.7.1 п.7.7 ст. 7 вказаного Закону, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону).

Згідно з пп.7.7.5. п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до положень пп.7.7.6. п.7.7. ст.7 вказаного Закону, на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивачем було оскаржено в судовому порядку сім податкових повідомлень-рішень на загальну суму 6069073,55 грн. Судовими рішеннями, які набрали законної сили визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення на загальну суму 2198062,01 грн., а саме: №00003036/0 від 10.03.2009 на суму 1432545,97 грн.; № 00003636/0 від 08.04.2009 на суму 316666,67 грн.; № 00005836/0 від 21.06.2010 на суму 448849,37 грн.

Податкові повідомлення-рішення на загальну суму 731306,20 грн. на час розгляду справи були чинними та не скасовані, у тому числі: № 00012436/0 від 10.11.2009 за період лютий 2009 - квітень 2009 року на суму 4152464,00 грн.; № 00009136/0 від 06.09.2010 за період квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад 2009 року, лютий, березень, квітень 2010 року на суму 578842,20 грн.

Податкові повідомлення-рішення на загальну суму 3139705,34 грн. на час розгляду справи знаходилися у процесі судового оскарження, а саме: № від 19.04.2011 за період травень - серпень, жовтень 2010 року на суму 441594,65 грн.; № від 22.09.2011 за період травень - грудень 2010 на суму 2698110,69 грн.

Щодо бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 833375,36 грн. (7063773,68 грн. - 6230398,32 грн.) за серпень, вересень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - грудень 2010 року податковим органом повідомлення-рішення позивачу не пред'являлися.

Таким чином, оскільки відповідачами порушено право позивача на отримання бюджетного відшкодування, регламентоване Законом України «Про податок на додану вартість», та заявлене ним шляхом декларування відповідних показників у податковій звітності з ПДВ, суди попередніх інстанцій дійшли вірно висновку про задоволення позову.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль