Справа № 2-а-470/11
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0216/2-а-470/2011 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2011 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати додаткової пенсії, -

встановила:

ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довічно і відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХП (далі Закон № 796-ХП) він має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Вважаючи, що пенсія йому нараховується та виплачується з порушенням ст. 50 Закону № 796-ХП, ОСОБА_1 з цим позовом звернувся до суду. В позовній заяві позивач ставить такі вимоги: 1) визнати неправомірними дії УПФУ у Мурованокуриловецькому районі щодо нарахування та виплати йому додаткової пенсії в розмірі, який суперечить ст. 50 Закону № 796-ХП; 2) стягнути з УПФУ у Мурованокуриловецькому районі недоотриману додаткову пенсію за період з 01.01.2010 року по день розгляду справи судом; 3) зобовязати УПФУ у Мурованокуриловецькому районі проводити нарахування та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХП, виходячи із мінімальної пенсії за віком з подальшим перерахунком у звязку зі зміною його розміру.

Ухвалою судді від 15 квітня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 01 січня 2010 року по 11 жовтня 2010 року включно залишено без розгляду (а.с. 1), провадження відкрито за період з 12 жовтня 2010 року.

21 квітня 2011 року представник відповідача начальник УПФУ у Мурованокуриловецькому районі подала заперечення на позов ОСОБА_1 (а.с. 14). Із тексту заперечень слідує, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Частиною 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»закріплено положення, згідно з яким кошти Пенсійного Фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а ч. 3 ст. 73 цього Закону заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Оскільки кошти з Державного бюджету до Пенсійного фонду України на фінансування витрат у розмірах, передбачених ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не надходили, то не має законних підстав проводити ці виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Розглянувши справу з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, приходжу до висновку, що позов підлягає до задоволення за період з 12 жовтня 2010 року.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 17 грудня 2009 року має 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням інваліда серії Б № 171583 та посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії А № 125541 (а.с. 7), довідкою УПФУ у Мурованокуриловецькому районі № 270/02-2-19 (а.с. 11) та № 271/02-2-19 від 15.03.2011 року (а.с. 10) та не заперечується відповідачем. У зв`язку з цим ОСОБА_1 як пенсіонер перебуває на обліку у відповідача, отримує додаткову пенсію та користується правами і пільгами, передбаченими Законом № 796-ХП.

Предметом судового розгляду є правовідносини, що повязані з забезпеченням соціального захисту громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Такі правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про прожитковий мінімум», а також іншими нормативно-правовими актами, що не суперечать вказаним законам і Конституції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 18 лютого 1992 року відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01 листопада 1994 року відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 призначено додаткову пенсію. З 17 грудня 2009 року пенсію ОСОБА_1 перераховано по 2 групі інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Нормами ст. 49 Закону № 796-ХП передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 796-ХП визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N І-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». У вказаному рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і визнані неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія норм статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і в 2010-2011 роках вона ніяким Законом не зупинялася і не скасовувалася..

Отже, позивач має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України. Частина 3 ст. 46 Конституції України закріпила, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає стаття 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. та № 530 від 28.05.2008 р., на які посилається відповідач у своїх запереченнях, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Зі статті 50 Закону № 796-ХП вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановив інший розмір, немає. Отже, суд приходить до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, до уваги примати не слід, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону № 796-ХП.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону № 796-ХП у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму та не потребує додаткового звернення громадян з заявою до Управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивачу має визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, оскільки держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу як особі, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний Фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, приходжу до висновку, що відповідач не виконав своїх повноважень щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», без поважних причин, а тому в цій частині дії (бездіяльність) відповідача є протиправними.

Порушене право підлягає відновленню.

Позивачу як особі, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено додаткову пенсію, яка в силу ст. 22 Конституції України не може бути обмежена чи скасована інакше, як в момент припинення права на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд при вирішенні справи може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Тому, задовольняючи вимогу позивача про стягнення з УПФУ у Мурованокуриловецькому районі недоотриману додаткову пенсію по день розгляду справи судом та зобовязання УПФУ у Мурованокуриловецькому районі проводити нарахування та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХП, виходячи із мінімальної пенсії за віком з подальшим перерахунком у звязку зі зміною його розміру, вважаю за правильне сформулювати цю частину рішення як зобовязання відповідача нарахувати і виплатити позивачу як інваліду 2-ої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії по віку, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 12 жовтня 2010 року по день припинення права на таку допомогу.

На підставі п. 1 ч. 1 та абзацу 2 ч. 1 ст. 256 КАС України вважаю за необхідне допустити рішення до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 50, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХП, ст.ст. 28, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 69, 71, 158-163, 183-2, ч. 2 ст. 186, ст. 254, п. 1 ч. 1 та абзацу 2 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії в розмірі, що суперечить ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 як інваліду 2-ої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії по віку, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 12 жовтня 2010 року по день припинення права на таку допомогу.

Постанову в частині зобов'язання управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: ____________