Справа № 808/139/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 квітня 2015 року (о 13 год. 55 хв.) Справа № 808/139/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Резніченко А.О.,

за участю представників позивача Тригуба В.І.,

представника відповідача Зозулі Д.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжнерудпром»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжнерудпром» (далі - ПАТ «Запоріжнерудпром», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.09.2014 №.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, вказує, що для проведення перевірки ПАТ «Запоріжнерудпром» надано відповідачу всі необхідні документи, в тому числі оригінали первинних документів по операціях з ТОВ «Техносфера-2000», які відповідають всім вимогам, що передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», про що також зазначено у Акті перевірки. Зазначає, що в Акті перевірки податковий орган зазначив, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Техносфера-2000» здійснюється поза межами правового поля, без набуття належним чином цивільної правоздатності, а фінансово-господарські взаємовідносини між позивачем та вказаним контрагентом є фіктивними правочинами та такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, проте Акт не містить будь-яких свідчень чи відомостей про спрямованість правочинів на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Також Акт не містить будь-яких доказів на підтвердження висновку про укладення означеного правочину без мети настання реальних наслідків, навпаки під час перевірки підприємство надало первинні документи про фактичне виконання поставки та виконання матеріалів. Крім того, вказує, що ТОВ «Техносфера-2000», як юридична особа, не перебуває в процесі припинення, дані про державну реєстрацію припинення відсутні, а тому має повний обсяг цивільної право та дієздатності. На підставі викладеного, вважає, що висновок ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про незаконне формування підприємством витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток за листопад 2011 року в сумі 5 820,00 грн. є неправомірним, а тому спірне рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду запереченнях від 02.02.2015 №228/08-01-10-01 (вх. №4890). Зокрема, зазначає, що документальною виїзною перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 138.4, п.138.6 ст.138 Податкового кодексу України, у зв'язку з включенням до складу витрат операції по придбанню у постачальника ТОВ «Техносфера-2000», що призвело до заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 339,00 грн. Пояснює, що з метою забезпечення реальних обставин господарських відносин ТОВ «Техносфера-2000» з контрагентами, встановлено, що вказане підприємство не звітує про наявність основних фонді (декларація по податку на прибуток за І, ІІ квартали 2012 року та додатки до неї не подавались), кількість працюючих на підприємстві встановити неможливо, так як довідка по формі 1ДФ востаннє надавалась за І квартал 2011 року, згідно якої чисельність працюючих на підприємстві склала 0 осіб, відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів та торговельного обладнання, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання основного виду діяльності та свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей. Крім того, вказує, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2014 по справі №336/7607/14-к встановлено, що у червні 2011 року невстановлена в ході слідства особа, знаходячись у місті Запоріжжя, запропонувала ОСОБА_4 (який значиться директором ТОВ «Техносфера-2000») за грошову винагороду перереєструвати на своє ім'я вказане підприємство та після проведення перереєстрації з метою здійснення фіктивного підприємництва невстановлена особа щомісячно надавала первинні бухгалтерські документи підприємства для підпису ОСОБА_4, які використовувались для подальшого прикриття незаконної діяльності з ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів та формування податкового кредиту підприємствам-контрагентам. Також зазначеним рішенням встановлено, що на балансі ТОВ «Техносфера-2000» були відсутні основні фонди та будь-яке обладнання для забезпечення виробничого процесу, постачання товару та виконання робіт, на підприємстві був зареєстрований ОСОБА_4, який одночасно займав посаду директора та головного бухгалтера, інших найманих працівників на підприємстві не було, вказане підприємство зареєстровано за адресою мешкання Зайця, але за фактичним місцезнаходженням ніколи не знаходилось та діяльність не здійснювало, у зв'язку із чим вважає висновки, викладені у акті перевірки є обґрунтованими, а спірне рішення є правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ПАТ «Запоріжнерудпром» (ідентифікаційний код 00292333) зареєстровано як юридична особа, про що 09.03.1995 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №1 013706, що підтверджується випискою із вказаного реєстру.

На підставі наказу від 03.09.2014 №659 «Про проведення документальної виїзної позапланової перевірки» та направлення від 03.09.2014 №462 у період з 03.09.2014 по 05.09.2014 відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Запоріжнерудпром» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Техносфера 2000» за період серпень, грудень 2011 року, за результатами якої складений відповідний акт від 12.09.2014 №134/08-30-22-11/00292333 (далі - Акт).

Згідно Акту перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, п.138.4, п.138.6 ст.138 Податкового кодексу України, у зв'язку з включенням до складу витрат операції по придбанню у постачальників, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 339,00 грн., у тому числі: за II-IV квартали 2011 року в сумі 1 339,00 грн.

В основу цього висновку покладені обставини, установлені актом ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Техносфера 2000» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період січень 2011 - червень 2012 року від 13.09.2012 №403/2214/30493167, протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 27.03.2014, отриманого від СУ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, службового листа СУ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 23.04.2014 №1410/09-01 щодо перебування у провадженні кримінального провадження №0000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2013, за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Техносфера 2000» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України.

На підставі висновків Акта відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2014 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 339,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у адміністративному порядку, зокрема, до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (скарга від 08.10.2014 №1137), але Рішенням від 27.11.2014 №1525/10/0807-10-0413 про результати розгляду первинної скарги вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення. Крім того, ПАТ «Запоріжнерудпром» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 08.12.2014 №1337, за результатами розгляду якої прийнято Рішення від 26.12.2014 № 9790/6/99-99-10-01-25 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін оскаржуване рішення, а скаргу позивача залишено без задоволення.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Згідно із п. 138.4 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується, як передбачено п. 138.6 ст.138 ПК України, відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України).

При цьому, згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість валових витрат первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує визначено постачальником вартість товару при обчисленні суми податку на прибуток, яка підлягає перерахуванню до бюджету.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до статті 9 Закону № 996-ХІV, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, за правилами Податкового кодексу України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження реальності фінансових правовідносин з ТОВ «Техносфера-2000» по придбанню у серпні, листопаді 2011 року товару (запасних частин) без укладення договору позивачем надано суду видані продавцем видаткові накладні від 01.08.2011 №PH-0108/5, від 21.11.2011 №PH-2111/4, а також податкові накладні від 01.08.2011 №1, від 21.11.2011 №30 на загальну суму 100 896,00 грн., складеними ТОВ «Техносфера-2000», акти зарахування односторонніх зустрічних вимог від 31.08.2011, від 31.10.2011, 30.11.2011, 20.12.2011, 30.04.2012, які з боку контрагента позивача підписано ОСОБА_4 Крім того, суду надані подорожні листи від 01.08.2011 №534112, від 21.11.2011 №22618, матеріальний звіт про рух матеріалі та малоцінного інвентарю тощо. вказані документи також були надані позивачем до перевірки та відображені у відповідному Акті.

У даному разі висновок податкової інспекції про недостовірність представлених позивачем первинних документів та невідповідність даних податкового обліку ПАТ «Запоріжнерудпром» фактичному змісту господарських правовідносин ґрунтується на тому, що ТОВ «Техносфера-2000» не звітує про наявність основних фонді (декларація по податку на прибуток за І, ІІ квартали 2012 року та додатки до неї не подавались), кількість працюючих на підприємстві встановити неможливо, так як довідка по формі 1ДФ востаннє надавалась за І квартал 2011 року, згідно якої чисельність працюючих на підприємстві склала 0 осіб, відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів та торговельного обладнання, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання основного виду діяльності та свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей. Вказані висновки контролюючим органом зроблено на підставі акту ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Техносфера 2000» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період січень 2011 - червень 2012 року від 13.09.2012 №403/2214/30493167, протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 27.03.2014, отриманого від СУ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, службового листа СУ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 23.04.2014 №1410/09-01 щодо перебування у провадженні кримінального провадження №0000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2013, за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Техносфера 2000» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України.

Суд зауважує, що вказані обставини, викладені у Акті перевірки, знайшли у подальшому своє підтвердження у вироку Шевченківського районного суду від 21.10.2014 по справі №336/7607/14-к, згідно якого було засуджено засновника ТОВ «Техносфера-2000» ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбачених статтею 205 (фіктивне підприємництво) Кримінального кодексу України.

Частиною 5 ст.71 КАС України передбачено можливість збирання доказів судом з власної ініціативи.

Так, судом встановлено, що 13.01.2015 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області розглянуто справу №336/7607/14-к за кримінальним провадженням №0000030 від 24 вересня 2014 року та винесено ухвалу, якою апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників-адвокатів на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2014 року, яким засуджено за ч.2 ст.205 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 51 000 грн., залишено без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Згідно з ч.4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Решта обставин, встановлених у вироку суду, не має обов'язкового характеру для адміністративного суду при вирішенні адміністративного спору, та підлягає безпосередньому встановленню у процесі розгляду справи із застосуванням правил оцінки доказів, передбачених у статті 86 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 205 Кримінального кодексу України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства (виключно з метою здійснення злочинної діяльності ).

Із змісту вказаного вироку суду щодо засудження ОСОБА_4, вбачається, що у червні 2011 року невстановлена в ході слідства особа, знаходячись у місті Запоріжжя, запропонувала підсудному за грошову винагороду перереєструвати на своє ім'я підприємство ТОВ «Техносфера-2000» (код 30493167). Підсудний погодився на пропозицію невстановленої особи та діючи умисно, із корисливих мотивів за грошову винагороду у червні 2011 року перереєстрував на своє ім'я ТОВ «Техносфера-2000», в якому виконав номінальну роль засновника та керівника підприємства. Після проведення перереєстрації ТОВ «Техносфера-2000», з метою здійснення фіктивного підприємництва невстановлена особа, щомісячно надавала первинні бухгалтерські документи підприємства для підпису підсудному, які використовувались для подальшого прикриття незаконної діяльності з ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів та формування податкового кредиту підприємствам-контрагентам, по ніби то проведеним фінансово-господарським операціям. За підписання фінансово-господарських документів підсудний отримував грошову винагороду. З підприємствами-контрагентами, як службова особа ТОВ «Техносфера-2000» не зустрічався, товари (послуги) не постачав. Крім того, не мав освіти, здібностей, досвіду та навичок в організації роботи підприємства, торгівельної та фінансово-господарської діяльності. Також встановлено, що на балансі ТОВ «Техносфера-2000» були відсутні основні фонди та будь-яке обладнання для забезпечення виробничого процесу, постачання товару та виконання робіт. На підприємстві був зареєстрований лише підсудний, який одночасно займав посаду директора та головного бухгалтера. Інших найманих працівників на підприємстві не було. Крім цього, згідно з інформацією наданої УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області, підприємство ТОВ «Техносфера-2000» з 01.07.2011 по даний час не мало у власності зареєстрованих транспортних засобів, що унеможливлює поставку та реалізацію будь-якої продукції. Також встановлено, що ТОВ «Техносфера-2000» після зміни учасників на підсудного, зареєстровано за адресою його мешкання, а саме: м. Запоріжжя вул. Толбухіна 4, але за фактичним місцезнаходження - підприємство ніколи не знаходилося та діяльність не здійснювало. Враховуючи наведене, при здійсненні фіктивного підприємництва, пов'язаного з прикриттям незаконної діяльності, направленої на ухилення від сплати податків підприємствам - контрагентам, підсудним та невстановленою особою було застосовано найбільш розповсюджену схему «зустрічних потоків», засновану на пересортиці товарів.

Таким чином, з моменту перереєстрації ТОВ «Техносфера-2000» у період часу з 01.07.2011 по 30.06.2012 фактично фінансово-господарську діяльність не здійснювало. ОСОБА_4, діючи умисно, з корисливих мотивів, як самостійно так і за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового слідства особою, за грошову винагороду шляхом підписання первинної бухгалтерської документації, займався прикриттям незаконної діяльності, направленої на ухилення від сплати податків підприємствам - контрагентам, зокрема, ПАТ «Запоріжнерудпром» на суму 17 908,00 грн.

Таким чином, наслідками протиправних дій ОСОБА_4 - особи, яка значилася директором ТОВ «Техносфера-2000» та його засновником, що встановлені зазначеним вироком суду, є вчинення нереальних господарських операцій, в т.ч. з позивачем, з метою незаконного відображення таких операцій у податковому обліку задля безпідставного формування податкових зобов'язань.

Суд вважає, що вирок суду в цих питаннях є обов'язковим для адміністративного суду, який розглядає адміністративну справу, в якій обставини щодо реального вчинення господарських операцій ПАТ «Запоріжнерудпром» з ТОВ «Техносфера-2000» є предметом доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що первинні бухгалтерські документи, а саме, видаткові та податкові накладні, які стали підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), не є належно оформленими - підписаними повноважними особами та такими, які посвідчують факт придбання товарів, робіт, чи послуг, що збігається з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.03.2012 у справі №21-421а11 за позовом ТОВ «Нафта» до Шосткинської СДПІ Сумської області про визнання висновків перевірки неправомірними, визнання чинним договору, скасування податкових повідомлень-рішень.

Положеннями ч.1 ст.244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

А відтак з урахуванням факту фіктивності господарської діяльності спірного постачальника позивача згідно з вироком суду (копію якого долучено до матеріалів справи) суд вважає, що встановлені вказаним вироком обставини свідчать про відсутність реального характеру поставок між ПАТ «Запоріжнерудпром» та ТОВ «Техносфера-2000». Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що первинні документи, виписані для оформлення господарських операцій позивача з цим контрагентом, не мають юридичної сили первинних документів та не можуть підтверджувати правомірність формування даних податкового обліку позивача, а тому податковим органом правомірно та у відповідності до приписів законодавства позивачу донараховано суму податку на прибуток приватних підприємств.

Слід зазначити, що у податкових правовідносинах є неприпустимою ситуація, яка дозволяла б недобросовісним платникам за допомогою інструментів, що використовуються у цивільно-правових відносинах, створювати ситуацію формальної наявності права на отримання податкової вигоди (у тому числі шляхом зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачами доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак