Справа № 2-а-39/11
Суддя: Порох К. Г.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-39/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 лютого 2011 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - Порох К.Г.,

при секретарі - Лук*яненко О.В.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України у Васильківському районі

Про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання дій Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районні Дніпропетровської області протиправними та зобовязання вчинення певних дій та просив суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати йому державної пенсії за постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду без врахування положень Постанови КМУ №1293 від 27грудня 2005року.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у Васильківському районі провести перерахунок державної пенсії, призначеної за Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2009року у відповідності до ч.4ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з застосуванням Постанови КМУ №1293 від 27.12.2005року, яка передбачає збільшення державної пенсії в 2,5рази як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 1988року, з 22.05.2008року без обмеження кінцевого терміну.

Виплатити заборгованість по державній пенсії після збільшення в 2,5 рази та з урахуванням виплачених раніше сум з 22травня 2008року.

Нарахувати та виплатити грошову компенсацію на донараховані суми пенсії згідно ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їхньої виплати»від 19.10.2000року, починаючи з 22 травня 2008року.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що він виконував військовий обовязок по ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.8 ст.73 Закону України «Про використання ядерної енергії та ядерну безпеку» відшкодування за ядерну шкоду спричинену Чорнобильською катастрофою встановлюється відповідним законом.

28.02.1991 року прийнято Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким держава бере на себе обовязок в повному обсязі відшкодувати потерпілим нанесену їх здоровю, життю, майну ядерну шкоду.

З 1996року він є інвалідом Ш групи, постраждалий 1 категорії, інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, отримує пенсії та доплати, підвищення з листопада 1996року в Управлінні Пенсійного фонду України у Васильківському районі.

28квітня 2009року Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено його позов до Управління Пенсійного Фонду України у Васильківському районі про перерахунок його державної та додаткової пенсії в розмірах відповідно до ст..50 та ст..54 ч.4 Закону України»Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2010року зазначене рішення залишено в силі.

19.08.2010року йому проведено виплату заборгованості по державній та додатковій пенсії з 22 травня 2008року.

За вересень 2010року він отримав державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію - 50% мінімальної пенсії за віком.

З судових рішень йому стало відомо про те, що Управління ПФУ у Васильківському районі нараховувало йому пенсію та доплати в значно менших розмірах, ніж передбачено Законом. Розмір мінімальної пенсії за віком застосовували, керуючись Постановами КМУ, де базовими для розрахунків пенсій і підвищень були суми: 16,61грн., 19,91грн., 22,30грн., а не Законами України »Про прожитковий мінімум», »Про державні стандарти та соціальні гарантії», «Про Державний бюджет»на відповідні роки, «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судами визнано його право на державну пенсію в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком (обмежень щодо максимального розміру пенсії на сьогодні не має), яка встановлюється на рівні прожиткового мінімум для осіб, що втратили працездатність, та додаткову - в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з того, що мінімальна пенсія за віком - це прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, що державна пенсія чорнобильцю - інваліду Ш групи не може бути меншою шести мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «»Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Постанови КМУ №523 від 30.05.1997року, яка повністю відповідала вказаному Закону і не втратила чинності на сьогодні.

На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду Управлінням проведено перерахунок його державної та додаткової пенсій, виплачена заборгованість з 22травня 2008року.

При ознайомленні з розрахунком проведених виплат йому стало відомо, що державна пенсія нарахована йому без застосування вимог Постанови КМУ України №1293 від 27.12.2005року.

21.08.2010року він звернувся до Управління Пенсійного Фонду з проханням провести перерахунок його державної пенсії в сторону збільшення в 2.5 рази відповідно до Постанови КМУ №1293, що діє з 27.12.2005року. Просив провести перерахунок за період, який розглядався судами. Тобто з 22 травня 2008року без обмеження терміну, так як спірні правовідносини на даний час продовжуються.

Управління ПФУ у відповіді на його заяву вказує, що підвищення його пенсії відповідно до Постанови КМУ №1293 від 27.12.2005року рішеннями судових інстанцій по справі не передбачено.

Дійсно, суди не розглядали такої позовної вимоги. Нарахування йому державної пенсії, відповідно до ч.4 ст.54 ЗУ«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 01 січня 2006року проводилось з урахуванням вимог постанови КМУ №1293, але при цьому мінімальна пенсія за віком бралася з мізерних базових сум: 19,92 та 22,30грн.

Подаючи адміністративний позов в 2008 році він не міг передбачити, що Управління ПФУ при нарахуванні заборгованості по державній та додатковій пенсії, з власної ініціативи не застосує(фактично відмінить) щодо нього дію постанови КМУ №1293, положення якої є нормативно-правовим актом, який не суперечить нормам Конституції України та нормам спеціального закону. Оскільки відповідач не вжив заходів на добровільне виконання Постанови 1293, то він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. .

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їхньої виплати»від 19.10.2000року він має право на отримання компенсації на недоотримані і не нараховані вчасно суми пенсій за період з дня вступу в силу вказаного Закону, з 01.01.2001року, яким передбачена компенсація на всі види доходів, які громадянин отримує на території України і які не мають разового характеру:пенсії, соціальні виплати та інше. Інших обмежень закон не передбачає. При зверненні за пенсією ним були надані всі належні документи необхідні для правильного призначення пенсії і лише з вини відповідача багато років він отримував її в значно менших розмірах. Тому на донараховані суми заборгованості по пенсії повинна бути нарахована компенсація за втрату частини доходів. (на підтвердження своїх вимог надає рішення Вищого Адміністративного Суду України від 13.12.2006року).

Оскільки пенсія йому призначена по життєво, інвалідність відповідно до довідок МСЕК встановлена безстроково, він вважає, що термін отримання підвищеної державної пенсії обмежувати конкретною датою не можна.

Документально підтверджено, що йому ушкодження здоровя завдано під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка є ядерним інцидентом в тлумаченні п. п.»к»п.1 ст.1 Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963року. До якої Україна приєдналася 12.07.1996року і прийняла Закон »Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду»№334/96-ВР від 12.07.1996року.

Згідно п.1 ст.1У Конвенції відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною.

Ратифікуючи Конвенцію,Україна 03 .12.1997року Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в звязку з приєднанням до Віденської конвенції «внесла зміни до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»від 08.02.1995року.

Згідно ст..72 цього Закону відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною - настає незалежно від встановлення вини оператора(установи, що експлуатує ядерну установку). В ст.76 згаданого Закону визначено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності, а тому його позовні вимоги мають бути задоволені.

Крім того, позивач просить поновити йому строк звернення з адміністративним позовом до суду, не застосовувати позовну давність. Зобовязати Управління ПФУ у Васильківському районі відповідно до абз.7 п.4 ст.163 КАСУ в місячний строк після набрання чинності судовим рішенням подати звіт про його виконання до Васильківського районного суду. В разі невиконання судового рішення в визначений термін притягти до відповідальності посадову особу, відповідальну за виконання судового рішення та застосувати штрафні санкції передбачені ч.2-4 ст.267КАС України.

Управління ПФУ в запереченнях по справі викладених письмово зазначило, що позивачем пропущений 6 місячний строк для звернення до суду, оскільки дізнався про порушення свого права 19.09.2008року з відповіді Пенсійного Фонду України.

Відповідно до ст.100КАСУ пропущення строку на звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач вважає, що посилання позивача на вимоги Закону України»Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»не можуть бути прийняті судом до уваги, так як Пенсійний фонд України нараховує та виплачує пенсії відповідно до чинного законодавства, а не відшкодовує потерпілим ядерну шкоду,заподіяну життю чи здоровю особи. Жодна особа, крім оператора, не несе відповідальність за ядерну шкоду, а відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, встановлюється відповідним законодавством України.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»всі вимоги Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України,після набрання цим Законом чинності.

Крім того, вимоги про нарахування та виплату компенсації за несвоєчасно виплачені суми пенсії не можуть бути задоволені, так як суми про стягнення яких просить позивач були визначені судом, а не Пенсійним Фондом України, і виплачені на виконання рішення суду повністю.

Управлінням ПФУ при обчисленні та нарахуванні пенсії ОСОБА_3 з 01 січня 2006року по 19.08.2010року застосовувалось збільшення у 2.5 рази розміру пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС у 1988році відповідно до Постанови КМУ України №1293, п.2 якої передбачено,що мінімальний розмір пенсії,передбаченої ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не може бути нижчим для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою Ш групи 467грвень. При цьому розмір мінімальної пенсії за віком обчислювався ,виходячи з 19,91грн., як передбачено Постановами КМУ №1293 від 27.12.2005року та №1 від 03.02.2002року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, прийшов до наступного.

Позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, тобто постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, інвалідом ІІІ групи, захворювання якого повязане з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що вбачається з даних паспорту, посвідчень, довідок МСЕК на імья ОСОБА_3, копії яких знаходиться у матеріалах справи (а.с.8-9).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Постановою Дніпропетровського окружного суду від 28 квітня 2009року у справі 2а-12148/08/0470 за позовом ОСОБА_3 до Управління ПФУ у Васильківському районі Дніпропетровської області ,третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними ,зобовязання вчинити дії позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Визнані неправомірними дії Управління ПФУ у Васильківському районі щодо нарахування та виплати йому державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших, ніж передбачено ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано Управління ПФУ У Васильківському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити заборгованість ОСОБА_3 з 22.05.2008року пенсії по інвалідності у розмірі, передбаченому ст.54 Закону України »Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та додаткової пенсії у розмірі .передбаченому ст..50Закону України »Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».(а.с.11).

17червня 2010року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду про задоволення позову ОСОБА_3 залишена без змін та набула чинності.(а.с.12).

Управлінням ПФУ у Васильківському районі на виконання судових рішень проведений перерахунок та виплачені суми пенсії відповідно до Закону України »Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України «на відповідний рік.(а.с.7,48-53).

Факт проведення перерахунку та виплати пенсії позивачеві згідно Постанови адміністративного суду підтвердила представник позивача в судовому засіданні.

Вимога позивача про застосування Постанови КМУ від 27 грудня 2005року №1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в частині збільшення розміру пенсії, призначеної відповідно до ст..54 Закону України»Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у 2,5рази при проведенні перерахунку йому пенсії відповідачем за судовим рішенням - Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2009року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одними з принципів здійснення правосуддя в адміністративних справах в судах є верховенство права та законність.

Згідно ст.9 КАСУ суд при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого:1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів,згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України;

2)суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В ч.4 ст.9 КАСУ передбачено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постанова КМУ №1293 від 27.12.2005року «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи », суперечить вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому не може бути застосована при проведенні розрахунку і виплаті пенсії позивачеві.

Так, згаданою Постановою передбачено збільшення розміру пенсії призначеної відповідно до ст..54 Закону України»Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у 2,5рази - пенсії по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990роках, громадянам евакуйованим у 1986році із зони відчуження, та пенсію у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей. Збільшення розміру пенсії здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок,підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

. Пунктом 2. Постанови №1293 установлено, що мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною четвертою ст.54 Закону не може бути нижчим :- для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, Ш групи 467гривень.

При розрахунку позивачеві державної та додаткової пенсій , передбачених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»відповідно до Постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідачем застосовано розрахунковою одиницею розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого був визначений мінімальний розмір пенсії за віком.

Так, станом на травень 2008року при проведені розрахунку відповідачем на виконання судового рішення застосовано величину прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, - 481грн., з нього визначено мінімальний розмір пенсії за віком, що став базовим для обчислення розміру пенсії позивачеві,( при цьому мінімальна пенсія інвалідові 3групи за ч.4 ст.54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дорівнює 481грн. х 6 = 2886грн.).

Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік його розмір змінювався та склав відповідно: на 01.10.2008року - 498грн., на 01.11.2009року - 573грн., на 01.01.2010року - 695грн.,на 01.04.2010року - 706грн., на 01.10.2010року 723грн.)і виходячи з цих величин проводився перерахунок пенсії за судовим рішенням на відповідний період, в той час як Постановою №1293 передбачено для обрахування пенсії базову величину 19,91 грн. яка встановлена Постановою КМУ від 03.01.2002 року №1 Про підвищення розміру пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету як розмір мінімальної пенсії за віком, що є значно меншим розміром ніж передбачено Законом «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачу розрахунок пенсії за судовими рішеннями зроблено саме відповідно до ч.4 ст.54 Закону, а підвищення пенсії у 2,5 рази передбачається постановою Кабінету Міністрів України, якою ж передбачено і інший мінімальний розмір пенсії для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,тому в даному випадку право позивача на підвищення його пенсії цією постановою не передбачено.

Вимога позивача про застосування підвищення розміру пенсії, обчисленої відповідно до Закону, з урахуванням нормативного акту, що має нижчу юридичну силу ніж закон та суперечить вимогам закону, є неприйнятною для суду та не може бути задоволена, як така, що не грунтується на законі.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд при вирішенні адміністративного позову керується вимогами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та іншими нормативно-правовими актами, що не суперечать йому.

Суд вважає безпідставними вимоги позивача врахувати та застосувати при вирішенні справи норми Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційної безпеки»від 08.02.1995року, оскільки в ст. 90 згаданого Закону окреслено сферу його застосування та вказано: »Всі вимоги Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності», тобто після 1995року.

Аварія на ЧАЕС, ліквідовуючи наслідки якої, постраждав позивач, мала місце 26 квітня 1986року,а саме, до введення в дію зазначеного Закону.

Крім того, в ч.8 ст.73 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційної безпеки» прямо вказано, що «Відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, встановлюється відповідним законодавством України».

Таким спеціальним законом є Закон України »Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», от же, саме його вимогами суд має керуватись при вирішенні справи.

Щодо вимог позивача про нарахування та виплату грошової компенсації на донараховані суми пенсії за судовими рішеннями, згідно ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їхньої виплати»від 19.10.2000року, починаючи з 22 травня 2008року, з урахуванням індексу інфляції, суд виходить з наступного.

Законами України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не передбачено виплати пенсії і допомоги з врахуванням індексу інфляції .

Крім того, законодавцем розміри відповідних виплат встановлюються з привязкою до розміру мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком , прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, які в свою чергу в залежності від розміру інфляції або будь-яких обєктивних показників змінюється відповідними законами.

Позивач не надав суду доказів порушення відповідачем строку виплати донарахованих сум пенсії на виконання судового рішення, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3, ч. 2 ст. 19, ст.ст.46,55,58,116,125,129 Конституції України, Законами України» Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, «Про використання ядерної енергії та радіаційної безпеки», »Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", "Про Державний бюджет України на 2009 рік», "Про Державний бюджет України на 2010 рік", Постановами Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", № 1від 03.01.2002 року Про підвищення розміру пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, №1293 від 27.12.2005року «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 5, 7-10,17-20,99-100,160167Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовити. Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду через Васильківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3ст.160 КАСУ, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови , з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова суду виготовлена 10лютого 2011року.

Суддя:

ОСОБА_4