Справа № 2а/0270/3892/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року м. Київ К/9991/77871/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представника позивача Миколенка Р.Л.,

представника відповідача Бабія Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 по справі №2а/0270/3892/12 за позовом Приватного акціонерного товариства «Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат» до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат» до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2012 №, від 18.04.2012 №, від 18.04.2012 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Козятинська об'єднана державна податкова інспекція Вінницької області 05.12.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 18.12.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Козятинською об'єднаною державною податковою інспекцією Вінницької області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Приватного акціонерного товариства «Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень-листопад 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень-листопад 2011 року на суму 22236,00грн.; пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем занижено податкове зобов'язання з ПДВ за вересень-листопад 2011 року в сумі 543267,00грн.

Фактично висновок податкового органу про порушення Приватним акціонерним товариством Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат» вимог податкового законодавства ґрунтується на неправомірному формуванні позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями з Товариством з обмежено відповідальністю «Газторг Україна» з придбання природного газу з огляду на відсутність реального здійснення відповідних операцій.

За результатами перевірки Козятинською об'єднаною державною податковою інспекцією Вінницької області складено акт від 19.03.2012 №21/23/32130182 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.04.2012 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень-листопад 2011 року на 22236,00грн. та застосовану штрафну санкцію у розмірі 11118,00грн.; від 18.04.2012 №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 814901,00грн., у тому числі 543267,00грн. за основним платежем та 271634,00грн. за штрафними санкціями; від 18.04.2012 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість на 93773,00грн.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Разом з тим, реальність спірних господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна» підтверджується матеріалами справи, зокрема, наданими позивачем договором, податковими накладними, оборотно-сальдовою відомістю, актом звірки розрахунків.

Окрім того, судами встановлено, що з метою транспортування придбаного у Товариства з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна» природного газу позивачем було укладено договір транспортування з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», що також підтверджує фактичне отримання позивачем придбаного газу.

Натомість податковим органом не надано доказів неправомірності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна».

Таким чином, слід погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач підтвердив факт реальності господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна».

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновок судів попередніх інстанцій про неправомірність податкових повідомлень-рішень від 18.04.2012 №, від 18.04.2012 №, від 18.04.2012 № є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 по справі №2а/0270/3892/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв