Справа № 640/22391/14-а
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2015 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла подання (заяву) державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про зміну способу і порядку виконання постанови Київського районного суду м. Харкова у справі №640/22391/14-а (н/п 2-а/640/265/14) а саме змінити спосіб виконання рішення суд за виконавчим листом виданим 09.04.2015 року, встановивши спосіб виконання рішення суду, шляхом його зміни на стягнення з управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., ) на користь ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої доплати до пенсії в розмірі 8375 грн. 07 коп.

На обґрунтування вимог посилався на лист управління ПФУ в Київському районі м. Харкова від 22.04.2015 року за вих. №6563-27/02, з якого вбачається, що управлінням було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 доплата до пенсії складає 8375 грн. 07 коп., проте виплата зазначеної суми не проводилась у звязку з відсутністю фінансування бюджету Пенсійного фонду.

В судове засідання представник заявника не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, у поданні зазначив, що просить заяву розглядати за відсутності представника відділу.

Стягувач у справі ОСОБА_1 була повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова ради, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, надали письмові заперечення, які були долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст. 263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши зазначену заяву та надані матеріали, суд приходить до переконання, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання стосовно зміни способу виконання рішення, суд виходить з наступного.

Судове рішення набрало законної сили та виконується у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження ", завершальною стадією судового провадження - є виконавче провадження.

Як вбачається із матеріалів по справі, судом було ухвалено рішення, тому наступною стадією судового провадження - є його виконання.

У відповідності до ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення…

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише у виняткових випадках: за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим та за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконання рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду, судом не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а заявником не надано достатніх доказів наявності таких підстав.

Вказана заявником підстава неможливості виконання рішення суду через відсутність коштів у відповідача не дає суду можливості застосування зміни способу і порядку виконання цього рішення, оскільки не вичерпані інші встановлені законом заходи виконання рішення суду, в тому числі примусового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова в перерахунку та виплаті йому щомісячної державної пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №791-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити йому починаючи з 01 лютого 2014 року перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитки, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №791-12, з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вже проведених виплат; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити йому починаючи з 01 лютого 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №791-12, з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вже проведених виплат.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, а саме:

· визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат з 01.06.2014 року по 02.08.2014 року;

· зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 починаючи з 01 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІ групи, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54 ч. 4, 67 Закону У країни "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням вже проведених виплат;

· зобов'язано управління Пенсійного фонду Украйни в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 починаючи з 01 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням вже проведених виплат.

· зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова виконати постанову суду негайно.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015 року апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова була задоволена частково, постанова Київського районного суду від 26.12.2015 року по справі №640/22394/14-а була скасована в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправної відмови управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат з 01.06.2014 року по 11.06.2014 року та зобовязання управління Пенсійного фонду Украйни в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 починаючи з 01 червня 2014 року по 11 червня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням вже проведених виплат. В іншій частині постанова Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2015 року була залишена без змін.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні і справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Під способами захисту суб'єктивних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення або визнання порушених або оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту прав та інтересів наданий у ч.4 ст. 105 КАС України:

Адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Тобто, реалізуючи своє право на захист позивач має право вимагати від суду зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (пункт другий частини четвертої статті 105 КАС України).

У разі задоволення адміністративного позову суд, обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

ОСОБА_2 було обрано спосіб захисту свого порушеного права саме такий, як покладення на відповідача обов'язку усунення цих порушень шляхом здійснення перерахунку та виплати недоотриманої суми до пенсії.

Тому суд розглядаючи позов вирішив його в межах заявлених вимог та застосував саме обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Позивачем не заявлялись вимоги про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова яких би то не було сум.

Аналіз наведених норм та ст. 263 КАС України дають підстави зробити висновок про те, що суд здійснюючи зміну способу і порядку виконання рішення суду не може змінити змісту резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права.

Повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (статті 198, 223 КАС України).

Крім того, згідно ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень ,які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка була викладена у постанові від 28.10.2008 року, прийнятій у справі за позовом до управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цій постанові Верховний Суд України, серед іншого, зазначив, що відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини ,суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог заявника.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду - відмовити, у зв'язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали, або в порядку ч.3 ст.186 КАС України.

Ухвала складена в єдиному примірнику в нарад чий кімнаті.

Суддя Н.В. Якуша