Справа № 815/2441/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2441/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій щодо проведення позапланової невиїзної перевірки, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.12.2014 року №, №, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій щодо проведення позапланової невиїзної перевірки, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.12.2014 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що законодавством України не передбачено обов'язку податкових органів проводити повторні перевірки за той самий період та відповідно визначення податкових зобов'язань за результатами такої перевірки є неправомірним; платник податків має бути завчасно повідомлений про проведення перевірки податковим органом їх господарської діяльності, однак копію наказу позивач отримав в день початку перевірки, а саме 20.11.2014 року. Висновок відповідача щодо нереальності надання послуг та виконання робіт ґрунтується лише на припущеннях та суб'єктивних даних перевіряючих органів ДПС та не доводить факту ненадання послуг та невиконання робіт позивачу. Факт отримання позивачем робіт та послуг від постачальників ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» підтверджується відповідними договорами, додатковими угодами, накладними та актами виконаних робіт, які є належними та достатніми доказами правомірності віднесення цих витрат по придбанню товару від постачальників до витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування позивача, а суми ПДВ в ціні таких робіт, послуг до податкового кредиту.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні докази та давши їм оцінку, суд встановив наступне.

Відповідач - ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України "Про державну податкову службу", є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області була проведена невиїзна позапланова перевірка ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» з питань нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість за період 01.01.2013 року по 03.06.2014 року у розрізі контрагента ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ».

За результатами зазначеної перевірки був складений акт від 03.12.2014 року №7609/15-53-22-06/32190411(а.с.15-38,т.1), на підставі якого було встановлено заниження податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 167226,00 грн., у зв'язку із порушенням позивачем положень пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.198.1,198.2,198.3,198.6 ст.198 Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток у сумі 158865,00 грн., у зв'язку із порушенням п.п.14.127 п.п.14.36 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 24.12.2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення № (а.с.39 т.1) про нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 167226,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 33615,00 грн. та податкове повідомлення- рішення № (а.с.40, т.1) про нарахування податку на прибуток на суму 158865,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 79 473,00 грн.

Представник позивача не погоджується з прийнятими податковими повідомленням-рішенням оскільки вважає, що факт отримання позивачем робіт та послуг від постачальників ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» підтверджується відповідними договорами, додатковими угодами, накладними та актами виконаних робіт, які є належними та достатніми доказами правомірності віднесення цих витрат по придбанню товару від постачальників до витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування позивача, а суми ПДВ в ціні таких робіт, послуг до податкового кредиту

Представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених в запереченнях проти адміністративного позову від 13.05.2015 року вх.№11588/15 та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши оскаржений акти суб'єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах

повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з акту перевірку від 03.12.2014 року №7609/15-53-22-06/32190411 невиїзна позапланова перевірка ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» була проведена на підставі повідомлення на перевірку від 20.11.2014 року №719/10/15-53-22-06 та наказу від 20.11.2014 року №2617 на виконання постанови слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів в Житомирській області лейтенанта податкової міліції Корніцького Д.Ю. від 03.06.2014 року, згідно із пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється в разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Суд не приймає до уваги посилання позивача в обґрунтування позовних вимог, що згідно абз.2 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу податковим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені в тому числі підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків враховуючи наступне.

Під час з'ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що взаємовідносини з контрагентом ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» за зазначений період діяльності ТОВ «Спецелеваторбуд» вже перевірялися ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, про що свідчать Лист від 12.12.2013 року №21252/1а15-53-22-3/03, Лист від 19.12.2013 року №Б41/12-2013(а.с.107,108 т.1). Крім того, ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» перевірявся податковими органами з питання правильності нарахування податку на прибуток та ПДВ за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що свідчить Акт перевірки від 24.03.2014 року №26/15-32-22-05(а.с.109,т.1).

Проте, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року

N 71-VIII, яким внесено відповідні зміни до п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України вступив в законну силу лише з 01.01.2015 року, а саме перевірка була проведена з 20.11.2014 року по 26.11.2014 року.

Разом з тим, суд приходить висновку що ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області не дотримано вимог п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України.

Згідно п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України по справі №21-425а14 від 27.01.2015 року (номер рішення у ЄДРСР 43075087) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» (далі - Товариство) до державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області (далі - Інспекція) про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій з наказом про перевірку, встановлено, що відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Крім того, в постанові Верховного Суду України по справі №21-425а14 від 27.01.2015 року зазначено, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Судом встановлено, що повідомлення на перевірку від 20.11.2014 року №719/10/15-53-22-06 пред'явлено для ознайомлення 20.11.2014 року під розписку представнику ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» Підручній С.А., про що зазначено в самому акті перевірки від 03.12.2014 року.

Враховуючи, що постанова Верховного Суду України є обов'язковою для застосування усіма судами України та обставини встановлені рішеннями Верховного Суду України не підлягають повторному доведенню та обґрунтуванню, під час розгляду цієї справи вважається встановленою обставина, щодо неповідомлення суб'єкта господарювання про дату початку та місце проведення такої перевірки відповідним повідомленням до її початку згідно положень ч.3 ст.2 КАС України вважається протиправним.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить висновку про необхідність визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів щодо проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» на підставі наказу від 20.11.2014 року №2621.

Крім того, суд приходить висновку про безпідставність винесення податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 24.12.2014 року №, №, враховуючи наступне.

При визначенні суми податку на прибуток та податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкового кредиту та подальшому бюджетному відшкодуванню податковий орган враховував наступні норми Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У відповідності до приписів ч.4,5 ст.11 КАС України судом під час офіційного з'ясування обставин справи досліджувалось питання щодо товарності угод за якими позивач формував валові витрати та податковий кредит з ПДВ у звітних податкових періодах і податок на прибуток.

Так, між позивачем та ТОВ «Опт-Інвест» був укладений договір №02/07-13 від 02.07.2013 року, предметом якого згідно п.1.1 є субпідрядні роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій, монтажу транспортного та технологічного обладнання на комбінаті хлібопродуктів, розташованого за адресою: Полтавська область, м.Пирятин (а.с.159-163, т.1).

Між ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» та ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» був укладений договір №27/07-13 від 27.07.2013 року, предметом якого згідно п.1.1 є субпідрядні роботи по виконанню комплексу будівельно-монтажних робіт на будівництві елеватору ТОВ «Агро Інвест Україна» за адресою: Вінницька обл., м.Гнівань, вул. Привокзальна 12 (а.с.182-185, т.1).

Між ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» та ТОВ «Дельта Вилмар СНГ» був укладений договір підряда №884/519 від 15.05.2013 року, предметом якого згідно п.1.1 є виконання монтажних робіт (а.с.214-224, т.1).

Крім того, між ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» та ТОВ «Дельта Вилмар СНД» був укладений додатковий договір№1 до договору підряду №884/519 від 15.05.2013 року, яким було змінено склад робіт по монтажу об'єкта (а.с.225-226, т.1).

Між ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство комбікормовий завод» був укладений договір №1-МК від 29.03.2013 року, предметом якого згідно п.1.1 є виготовлення та монтаж металоконструкцій (а.с.44-49, т.2).

Між ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» та ТОВ «Агро Інвест Україна» був укладений договір підряду №27/13 від 13.02.2013 року, предметом якого згідно п.1.1 є підготовчі та будівельні роботи(а.с.1-4, т.3)

Крім того, Між ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» та ТОВ «Агро Інвест Україна» було укладено додаткові угоди №1,2,3,4 від 25.06.2013 року №5 від 01.10.2013 року, №6,7,8,9 від 18.12.2013 року, №10,11 від 20.12.2013 року до договору договір підряду №27/13 від 13.02.2013 року, яким збільшено обсяг та вартість робіт(а.с.5,10,17,20,24,25,26,27,28, 29,33т.3).

Крім того, ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» було укладено договори оренди майна для здійснення господарської діяльності, а саме:

Між підприємством «Успіх» та ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» було укладено договір оренди №14/13 від 01.03.2013 року, предметом якого згідно п.1 є оренда майна для здійснення господарської діяльності(а.с.55-59, т.5).

Між ПрАТ «ОДЕСААГРОШЛЯХБУД» та ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» було укладено договір оренди №01/10-13, предметом якого згідно п.1 є оренда майна для здійснення господарської діяльності(а.с.61-64, т.5)

Фактичне виконання вказаних договорів з боку позивача та його контрагентів підтверджуються: локальними кошторисами, договірними цінами, актами приймання виконаних будівельних робіт, податковими накладними, актами списаних товарів, видатковими накладними, кошторисними розрахунками, відомостями ресурсів витрат замовників (а.с.165-181 т.1; а.с.187-213 т.1; а.с.227-250 т.1; а.с. 1-24 т.2; а.с.28-40 т.2; а.с. 61-233, т.2; а.с. 235-250 т.2, а.с.35-250 т.3, 1-251 т.4, а.с.78-110 т.5).

Вартість наданих позивачу послуг була сплачена контрагентами у повному обсязі, в тому числі суми ПДВ, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями позивача.

Фактичне надання послуг, їх отримання та проведення оплати їх вартості позивачем, у тому числі ПДВ надавало позивачу право сформувати податковий кредит відповідних податкових періодів на підставі положень п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України.

Представник відповідача вважає зазначені вище докази недостатніми для підтвердженням фактичного виконання відповідних договорів від контрагентів позивача.

Але такий висновок посадових осіб органу ДПС України є помилкових з наступних підстав:

Пунктом 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірювач, базуються на даних бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо же неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення) під первинними документами розуміються документи, створені у письмовій або електронній формах, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральній та /або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ повинен бути підписаний особисто та підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідає критеріям належного доказу, визначеного ст.70 КАС України.

Крім того, суд не приймає до уваги вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 31.10.2014 року по кримінальній справі №761/30076/14-к (а.с.201-204 т.5), як беззаперечний доказ неможливості ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» виконувати угоди з позивачем, оскільки вказаним судовим рішення встановлено, що керівник ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» у липні-серпні 2013 року придбав та встановив контроль над цим підприємством та передав документи підприємства невстановленим особам за грошову винагороду, тоді як договори з позивачем були укладені до вказаних у вироку дат та даних щодо фіктивності вказаних правочинів з боку ТОВ «ОПТ-ІНВЕСТ» слідством не встановлено, адже матеріали відносно невстановлених осіб виділені в окреме провадження та вироку відносно вказаних осіб до суду не надано.

В судовому засіданні представником відповідача не надано додаткових доказів, які б спростовували або ставили під сумнів надані представником позивача первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в зв'язку із чим, суд погоджується з позицією представника позивача про те, що надані ним письмові докази є достатніми для доведення факту постачання послуг, товарів, а тому висновок податкового органу про безтоварність таких угод є помилковим, в зв'язку із чим, прийняті ним податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправним та скасуванню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів щодо проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СПЕЦЕЛЕВАТОРБУД» на підставі наказу від 20.11.2014 року №2621.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 24.12.2014 року №, №.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 29.05.2015 року.

Суддя Єфіменко К.С.

.