Справа № 2а-2347/11
Суддя: Середа А. В.
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2347/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2011 року. Автозаводський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Середа А.В.

при секретарі - Махлай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Кременчука при ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом.

В позові вказував, що 13 грудня 2010 р. о 09 год. 25 хв. він рухався по вул. 60 років Жовтня в м. Кременчуці на автомобілі Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 та повертав праворуч на вулицю Київську. Після завершення цього маневру, приблизно на відстані 300 метрів від перехрестя був зупинений інспектором ДАІ, який повідомив йому, що він порушив правила дорожнього руху, не надавши дороги пішоходу, який переходив проїжджу частину на пішохідному переході. Інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м.Кременчука при ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ВІ1№ 082317, де вказано, що 13.12.2010 року в м. Кременчуці на перехресті вул. 60 року Жовтня Київська, водій керуючи автомобілем НОМЕР_2 повертаючи праворуч не надав дороги пішоходу, який переходив проїжджу частину на пішохідному переході на яку він повертав, чим порушив вимоги 16.2. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КпАП України. На підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення відповідачем відносно нього була складена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ВІ № 136528 від 13.12.2010 р. якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Вважає вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона складена за відсутності будь-яких фактичних доказів порушення ПДР. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення він з вказаним протоколом не погодився, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, про що він зазначив в протоколі, що відповідачем було проігноровано, належні і допустимі докази ненадання ним дороги пішоходу відсутні.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВІ № 136528 від 13.12.2010 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити посилаючись на обставини та підстави викладені в позовній заяві.

Відповідач інспектор ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кременчука при ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 в судове засідання не прибув про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

З врахуванням того, що від відповідача, який був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду не надійшло клопотань про відкладення слухання справи то за даних обставин суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом достовірно встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВІ № 136528 від 13 грудня 2010 року, що складена посадовою особою інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м.Кременчука при ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, яке полягало в тому, що 13.12.2010 року о 9 год. 11 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2 повертаючи праворуч не надав дороги пішоходу, який переходив проїжджу частину на пішохідному переході на яку він повертав. Оскаржуваною постановою встановлено, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП та на позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Вказана постанова була винесена посадовою особою відповідачем по справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ1№ 082317 від 13.12.2010 р., з яким позивач ОСОБА_1 не погодився, вказуючи, що повертаючи на перехресті вул. 60 років Жовтня-Київської, він надав дорогу пішоходам. З відстані 300 метрів неможливо вірно оцінити дорожню обстановку. Переконаний в тому, що він пішохода пропустив.

Відповідно до п. 16.2 Правил дорожнього руху України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху (терміни, наведені у Правилах), термін «дати дорогу»- це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідач не надав суду доказів того, яким чином дії позивача примусили інших учасників дорожнього руху (і яких саме) змінити напрямок руху або швидкість.

Зупинка позивача на вимогу інспектора і складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося за місцем патрулювання відповідача - за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 8, натомість як перехрестя, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, знаходиться на значній відстані від місця складання протоколу, що не дозволяло відповідачу належним чином оцінити дорожню обстановку та зафіксувати характер руху позивача та інших учасників дорожнього руху, в тому числі і пішоходів.

Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення, що оскаржується, взагалі не містить посилання на пункт Правил дорожнього руху України, який порушив позивач ОСОБА_1, що є порушенням норм визначених КпАП України щодо складання даного типу постанов.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не було надано безспірних, достатніх та достовірних доказів порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України 13 грудня 2010 року.

Оскільки доказів вчинення правопорушення позивачем ОСОБА_1 суб'єктом владних повноважень суду не надано, то притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини.

Суд бере до уваги те, що зазначивши у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що позивач не надав дав дорогу пішоходу, відповідач не встановив особу пішохода, якому на думку відповідача не дав дороги позивач, не опитав пішохода про обставини правопорушення, тобто не з'ясував всіх обставин, які він мав би встановити при розгляді справи про адміністративне правопорушення, тобто при винесенні постанови про адміністративне правопорушення не надав оцінки доказам з врахуванням всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, рішення було прийняте одностороннє, таке, що суперечить закону і правосвідомості, тим самим порушено статтю 252 КУпАП. За тих обставин, що відповідачем не було надано доказів того, що позивач не дав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, то притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини.

Як слідує із пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, які узгоджуються із запереченнями, викладеними ним протоколі про адміністративне правопорушення, він повертаючи праворуч, впевнився, що не створює перешкод пішоходам та не примушував змінювати напрямок та швидкість руху, тобто виконав вимоги пункту 16.2 ПДР України щодо надання дороги пішоходам.

При винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 відповідач не виконав вимог закону, а саме ст.ст. 251,255, 258,280 КупАП, у зв'язку з чим протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є заснованими на законі, порушують права позивача, а тому підлягають скасуванню. Процесуальний строк звернення до суду позивач не пропустив, так як він протягом 10 днів з дня, коли дізнався про його порушене право, своєчасно звернувся з позовом до суду, що відповідає вимогам ст. 99 КАС України та ст. 289 КпАП України. За зазначених обставин постанова про адміністративне правопорушення, у зв'язку з недотриманням зазначених принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме не надання доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР України та не надання достатніх, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, підлягає скасуванню, а позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Пунктом 1 частини 2 статті 222 КпАП України зазначено, що від імені внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України і накласти адміністративне стягнення мають право працівники Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

У звязку з чим розгляд питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції, тому в цій части позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255,287, 288 КпАП України, ст. ст. 17,19,69,70, 158-163,167,171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову в праві про адміністративне правопорушення серії ВІ № 136528 від 13 грудня 2010 року винесену інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ в м. Кременчуці сержантом міліції ОСОБА_2 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - визнати протиправною та скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Середа А.В.