Справа № 335/12396/13-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Франчук Г.В., за участю позивача ОСОБА_1., представника ОСОБА_2, представників відповідачів Есауленко В.В., Коваленко І.М., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити певні дії.

У позовній заяві вказує, що він є офіцером запасу та проходив військову службу в лавах збройних сил України з 05.11.1979 р. по 09.12.1992 року.

На час звільнення зі служби вислуга склала більше ніж 12 років та 6 місяців, загальний трудовий стаж складає більше ніж 25 календарних років.

Відповідно до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» він повинен був отримувати пенсію за цим законом.

У березні 2009 року він звернувся до відповідачів з проханням призначити пенсію за вислугу років з урахуванням трудового стажу, але в задоволенні заяви було відмовлено.

Починаючи з жовтня 2009 року він неодноразово звертався до суду з позовом, але його позовна заява по суті не розглядалася і неодноразово поверталася позивачу.

Просив суд поновити строк на звернення до суду з позовом, визнати бездіяльність посадових осіб Головного управління МВС України в Запорізькій області в частині не нарахування ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» починаючи з 27.04.2006 року, зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України Запорізької області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію у відповідності до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» починаючи з 27.04.2006 року, зобов'язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості по не отриманій пенсії з 27.04.2006 року, зобов'язати ГУ УМВС України в Запорізькій області надати Головному УПФУ в Запорізькій області всі документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі і надав суду пояснення, які повністю співпадають з доводами, викладеними в позовній заяві.

У судовому засіданні представники відповідачі заперечили проти позову, надавши також суду письмові заперечення, в яких зазначено, що не погоджується з позовом і просять відмовити у його задоволенні в повному обсязі з таких причин.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII, 09.04.1992 (в редакції зі змінами 29.04.2006) пенсія за вислугу років призначається:

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Особам, які є інвалідами війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку;

Позивач не підпадає ні під жодний пункт вищевказаної статті і відповідно не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як зазначено ним в позові.

На момент звільнення позивача зі служби він не досяг 45-річного віку та не мав 25 років загального стажу. Тобто, за нормами пенсійного законодавства на той період він теж не мав права на пенсію. Вищезазначене свідчить, що відповідно до норм діючого законодавства набуття необхідного страхового стажу та досягнення 45-річного віку після звільнення зі служби, не є підставою для призначення пенсії за вислугу років, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугу років з 27.04.2006 року не підлягають задоволенню.

Заслухавши позивача та відповідачів, перевіривши доводи позовної заяви позивача та заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з нижченаведених підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є офіцером запасу та проходив військову службу в лавах збройних сил України з 05.11.1979 р. по 09.12.1992 року.

На час звільнення зі служби вислуга склала більше ніж 12 років та 6 місяців, загальний трудовий стаж складає більше ніж 25 календарних років.

Станом на день звернення до суду з позовом загальний трудовий стаж складають більш 25 років. Станом на березень 2009 р. позивач досяг 45-річного віку(а саме 27.04.2006 року).

Зазначені факти сторонами визнаються і не оспорюються, а тому, на підставі ч.3 ст.72 КАС України ці обставини судом вважаються такими, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач у березні 2009 року звертався до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, після неодноразово звертався до суду, але його позов було повернено для подання до належного суду. Просить поновити строк звернення до суду з позовом та зобов'язати Головне управління призначити та нарахувати пенсію саме з 27.04.2006 року.

На думку суду, викладені обставини дійсно є підставою для поновлення трирічного строку для звернення до суду з моменту подачі позовної заяви до суду і, оскільки позивач просить зобов'язати відповідача вчинити певні дії з 27.04.2006 року, строк для звернення до суду слід поновити до вказаної дати.

Разом із тим, умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону N 2262-XII.

Редакція пункту "б" зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

У певний час існували положення статті за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років при наявності інших обов'язкових показників.

Відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 4 липня 2002 року) право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45 років (а інвалідам війни - незалежно від віку) і якщо вони мають загальний трудовий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і шести місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ чи в державній пожежній охороні.

Це означає, що у разі виникнення права на призначення пенсії у особи, яка відповідає критеріям наведеним у викладеній нормі, з 6 серпня 2002 року (дата набуття чинності змін до статті 12 Закону) незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в цій статті особи, які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку, мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Редакція пункту «б» статті 12 зазначеного Закону була змінена Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців». Пункт «б» статті 12 був викладений в наступній редакції: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Зазначені зміни набули чинності 29 квітня 2006 року.

З огляду на викладене, особи які звернулися за призначенням пенсії за вислугу років, передбачену пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в період з 06 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року мали право на призначення такого виду пенсії при досягненні 45-річного віку незалежно від часу звільнення зі служби. Як вбачається із матеріалів справи у період з 01.08.2002 року по 29.04.2006 року позивач із заявою про призначення пенсії за вислугу років не звертався.

Судом встановлено, що з заявою про призначення пенсії позивач звернувся у березні 2009 року, що не заперечується відповідачами, коли редакція пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пов'язувала право на пенсію зокрема з тим, щоб на час звільнення зі служби особа досягла 45-річного віку, а не на день звернення із заявою про призначення пенсії. В даному випадку на час звільнення зі служби позивач не досяг встановленого законом віку, а отже у нього відсутнє право на призначення відповідної пенсії, а відтак права на військову пенсію він не набув.

Вищезазначене свідчить, що відповідно до норм діючого законодавства набуття необхідного загального стажу та досягнення 45-річного віку після звільнення зі служби, не є підставою для призначення пенсії за вислугу років, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугу років з 27.04.2006 року не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, правові підстави для визнання неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відсутні. Відсутні будь-які підстави для зобов'язання відповідача призначити позивачу з 27.04.2006 р. пенсію за вислугу років, коли як раз відповідно до діючого законодавства, а саме Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію за вислугу років мають особи, зазначені у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Позивач під дану категорію осіб не підпадає, так як при звільненні зі служби він не досяг 45-річного віку та не мав ні страхового стажу ні загального стажу 25 років і більше. Крім того в частині вимог до ГУ УМВС України з вищенаведених підстав також слід відмовити за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно зі ст. 105 КАС України позивач має право, зокрема, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 17-18, 99,100, 158-163, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити певні дії, залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова