Справа № 2а-9190/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/9991/77898/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 липня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача. Просила визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області зарахувати до стажу державної служби період її роботи з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району, провести перерахунок та виплату надбавки за вислугу років.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області щодо зарахування до стажу державної служби ОСОБА_4 періоду роботи з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району та зобов'язано відповідача зарахувати вказаний період роботи позивачки до стажу державної служби. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року працювала на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району.

У червні 2011 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про зарахування періоду її роботи з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району до стажу державної служби. Однак, відповідач відмовив у зарахуванні вказаного періоду її роботи до стажу державної служби, посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 3 травня 1994 року не передбачено зарахування періоду роботи на посаді бухгалтера виконавчого комітету сільської ради до стажу державної служби.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що посада бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району у період з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року була передбачена штатним розписом виконавчого комітету вказаної сільської ради, робота на ній оплачувалась виконавчим комітетом цієї сільської ради, а функціональні обов'язки бухгалтера виконавчого комітету сільської ради в цей період були пов'язані з виконанням завдань і функцій держави, тому період роботи ОСОБА_4 з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району має бути зараховано до стажу державної служби.

Проте повністю погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду як першої, так і апеляційної інстанцій не ґрунтуються на законі.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Стаж державної служби або служби в органах місцевого самоврядування обчислюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 3 травня 1994 року (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Згідно Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби (додаток до Порядку) до вказаних органів входять, зокрема, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Вказане означає, що до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в управліннях, відділах, які згідно із затвердженою структурою належали до апарату виконавчих комітетів місцевих рад.

Відповідно до Положення про централізовані бухгалтерії при виконкомах сільських, селищних та міських (міст районного підпорядкування) Рад депутатів трудящих, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 02 вересня 1970 року № 465, централізовані бухгалтерії при виконкомах сільських, селищних та міських (міст районного підпорядкування) Рад депутатів трудящих створювалися за рішенням виконкомів відповідних Рад за рахунок загальної чисельності працівників та фондів заробітної плати усіх закладів, що перебували на бюджеті району (міста).

Отже, вказані централізовані бухгалтерії були самостійними бюджетними установами, які обслуговували школи, дитячі садки, бібліотеки, лікарні і до органів державної влади і місцевого самоврядування не належали.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведеного не врахували та дійшли помилкових висновків щодо протиправності дій управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області та зобов'язання останнього зарахувати позивачці спірний період її роботи на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району до стажу державної служби, оскільки робота позивачки в період з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року на посаді бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району не відноситься до державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

Крім того, висновки судів щодо оплати роботи бухгалтера виконавчого комітету Мельнико-Мостищенської сільської ради депутатів трудящих Камінь-Каширського району у період з 1 січня 1969 року по 20 червня 1973 року за рахунок виконавчого комітету вказаної сільської ради та виконання ОСОБА_4 на посаді бухгалтера в цей період завдань і функцій держави ґрунтуються на припущеннях, оскільки судами не були досліджені належні докази, які підтверджують чи спростовують вказане.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до статті 229 цього Кодексу суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, але неправильно застосували норми матеріального права, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 липня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк