Справа № 802/1208/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 травня 2015 р. Справа № 802/1208/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Цибка В.В.

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (далі - ГУ Держземагенства у Вінницькій області). У позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ № 2-3251/15-14-00 від 10.10.2014 року Головного управління Держземагенства у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 27.05.2015 року проведено заміну відповідача його правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року у справі № 802/4442/14-а (яка набрала законної сили) зобов'язано ГУ Держземагенства у Вінницькій області розглянути клопотання від 18.03.2014 року та надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою про відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною загальною площею 97,7281 га із числа земель запасу Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 41,7762 га.

Однак, позивач дізнався, що оскаржуваним наказом ГУ Держземагенства у Вінницькій області від 10.10.2014 року № 2-3251/15-14-00 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_4, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 41,7762 га, на яку претендує він.

Позивач стверджує, що наказ ГУ Держземагенства у Вінницькій області від 10.10.2014 року № 2-3251/15-14-00 є неправомірним, оскільки, порушує його право на отримання земельної ділянки в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства, а тому такий підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов. При цьому зазначив, що відповідач при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою розпорядився одними і тими ж земельними ділянками двічі, чим обмежив права позивача на набуття ним земель в оренду для ведення фермерського господарства. Крім того, позивач зіслався на те, що оскаржуваний наказ за своїм змістом містить певні недоліки, які свідчать про наявність підстав для його скасування.

Представник відповідача з вимогами позивача не погодився та у поясненнях зазначив, що при прийнятті наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_4, були дотримані всі вимоги Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство" у зв'язку із чим оскаржуваний наказ є законним.

В процесі розгляду справи судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4.

Представник третьої особи просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. При цьому пояснив, що ОСОБА_4 при зверненні із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою дотримано усіх вимог Закону.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

18.03.2014 р. позивач звернувся до відповідача із письмовим клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною загальною площею 97,7281 га, із числа земель запасу Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Головне управління Держземагентства у Вінницькій області листом від 07.04.2014 р. за № 31-2-0.3-3038/2-14 повідомило позивача про те, що в наданому клопотанні не в повній мірі зазначено інформацію щодо обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. У зв'язку із чим, позивачу запропоновано подати на розгляд до Головного управління Держземагенства клопотання, яке відповідає чинним нормам законодавства.

Не погодившись із отриманою відмовою, ОСОБА_1 звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до головного управління Держземагенства у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року (справа № 802/4442/14-а) адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Вінницькій області щодо не прийняття рішення по суті клопотання ОСОБА_1 від 18.03.2014 р. Зобов'язано Головне управління Держземагенства у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.03.2014 р. та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з метою створення та ведення фермерського господарства орієнтовною загальною площею 97,7281 га, із числа земель запасу Бортницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області:

1) Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2, площею 41,7762 га;

2) Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3, площею 8,4935 га;

3) Земельна ділянка кадастровий номер КОАТУУ НОМЕР_1, зона 01, квартал 003, площею 7,9 га;

4) Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 площею 23,5271 га;

5) Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_5, площею 16,0313 га.

Як пояснив позивач, при розгляді справи № 802/4442/14-а він дізнався, що ОСОБА_4 за її клопотанням від 19.09.2014 року ГУ Держземагенства у Вінницькій області наказом від 10.10.2014 року № 2-3251/15-14-00 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, в тому числі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 41,7762 га. на яку претендує позивач.

Вважаючи, що наказ від 10.10.2014 року № 2-3251/15-14-00 винесено з порушенням норм діючого законодавства, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суб'єкта владних повноважень суд зазначає, що питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство", який є спеціальним нормативно правовим актом у цій сфері.

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з п. "в" ч. 1 ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Як передбачено частиною 1 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" № 973-IV (далі - Закон України №973-IV) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до компетентних органів із заявою. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного наказу стало клопотання ОСОБА_4 (а.с. 53).

До клопотання долучено: копії паспорта і довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; графічні матеріали, на яких зазначені бажані місця розташування земельних ділянок; інформацію про кількість членів фермерського господарства; обґрунтування розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства; копії трудової книжки та диплому (а.с. 54 - 72).

Отже, звернувшись до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області з відповідним клопотанням про надання земельної ділянки в оренду, ОСОБА_4 зазначила у ньому всю необхідну інформацію та надала усі документи, передбачені Законом України № 973-IV.

Таким чином, ГУ Держземагентства у Вінницькій області, приймаючи оскаржуваний Наказ, діяв в межах наданих йому повноважень, а тому правомірно надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства ОСОБА_4

Водночас, позивач як на підставу неправомірності оскаржуваного наказу ГУ Держземагентства у Вінницькій області, посилався на недоліки в його змісті, а саме на те, що у наказі не конкретизовано земельні ділянки на які надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Суд критично ставиться до вказаних доводів позивача з огляду на те, що відповідно до частини 3 статті 7 Закону № 973-IV земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Як зазначалось, вимоги до клопотання (заяви) встановлені ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" .

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що до обов'язкових інформаційних реквізитів заяви (клопотання) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства не віднесено інформацію яка чітко ідентифікує земельні ділянки. Тому і помилковими є доводи позивача про необхідність зазначення такої інформації про земельні ділянки (кадастрові номера, тощо) в наказі про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз норм ст. 50 Закону України «Про землеустрій» дає підстави стверджувати про те, що саме з метою чіткої ідентифікації земельних ділянок, що передаються у власність або надаються у користування і розробляється проект землеутрою. Отже, говорити про те, що земельна ділянка повинна бути чітко ідентифікована на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою немає правових підстав.

Крім того, про наявність підстав для відмови у задоволенні позову свідчить і те, що згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Позивач обґрунтовуючи висновок про порушення своїх прав оскаржуваним рішенням зазначив, що відповідач надав необґрунтовану перевагу ОСОБА_4 надавши їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та, при цьому, відмовивши йому у наданні такого дозволу.

Як зазначалося, ОСОБА_4 за її клопотанням від 19.09.2014 року ГУ Держземагенства у Вінницькій області наказом від 10.10.2014 року № 2-3251/15-14-00 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, в тому числі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 41,7762 га. на яку претендує позивач.

Водночас, на виконання вимог Постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, ГУ Держземагенства у Вінницькій області Наказом від 21.05.2015 року № 2-84/20-15-СТ ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, в тому числі і на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 41,7762 га.

Тому на момент розгляду справи стверджувати про порушення прав позивача оскаржуваним наказом немає підстав, оскільки інтерес позивача на отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 41,7762 га. захищено у зв'язку із прийняттям ГУ Держземагенства у Вінницькій області Наказу від 21.05.2015 року № 2-84/20-15-СТ на виконання рішення суду.

При цьому слід зазначити, що наявність рішень (наказів) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства ОСОБА_4 не могло вважатися підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні такого дозволу. Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що саме надання дозволу на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки ОСОБА_4 порушує його права судом до уваги не беруться, оскільки такі не ґрунтуються на Законі.

Враховуючи викладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів осіб, які брали участь у справі, оцінивши досліджені у ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № 2-3251/15-14-00 від 10.10.2014 року. Відтак, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Враховуючи вимоги ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович