Справа № 585/754/15-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 р.Справа № 585/754/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Ромнах та Роменському районі Сумької області на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2015р. по справі № 585/754/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Ромнах та Роменському районі Сумької області

про визнання протиправною відмову зарахування до трудового стажу роботи медпрацівником на підприємстві та зобов'язання зарахування трудового стажу роботи медпрацівником на підприємстві для призначення пенсії за вислугу років,

ВСТАНОВИЛА:

12.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати дії Управління пенсійного фонду України в м.Ромнах та Роменському районі протиправними щодо відмови зарахування до трудового стажу роботи медичної сестри в період з 18.04.1988 р. по 14.01.1991 р. в "Санаторії-профілакторії Гідромеліоративного технікуму" м. Волгоград; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Ромни та Роменському районі зарахувати трудовий стаж роботи медичної сестри в період з 18.04.1988 р. по 14.01.1991р. в "Санаторії-профілакторії Гідромеліоративного технікуму" м. Волгоград для призначення пенсії за вислугу років; відшкодувати судові витрати в понесених розмірах.

Роменський міськрайонний суд Сумської області постановою від 31.03.2015 року позов задовольнив частково.

Визнав дії Управління пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі протиправними щодо відмови ОСОБА_1 зарахування до трудового стажу роботи медичної сестри в період з 18.04.1988 р. по 14.01.1991 р. в "Санаторії-профілакторії Гідромеліоративного технікуму" м. Волгоград.

3обов'язав Управління пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи медичної сестри в період з 18.04.1988 р. по 14.01.1991 р. в "Санаторії-профілакторії Гідромеліоративного технікуму" м.Волгоград для призначення пенсії за вислугу років.

Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

В іншій частині позову відмовив.

Управління пенсійного фонду України в м.Ромнах та Роменському районі подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що відсутність у матеріалах справи належних доказів для підтвердження періоду роботи позивача дає можливість стверджувати, що судом першої інстанції не дотримано положення чинного законодавства України.

У відповідності до положень ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 працювала в якості працівника охорони здоров'я з 01.07.1986 року по 04.10.1987 року на посаді медсестри терапевтичного відділення "Першої Сумської міської лікарні". З 20.10.1987 року по 01.04.1988 року працювала медичною сестрою "Міської клінічної лікарні швидкої допомоги м. Волгоград". З 18.04.1988 року по 14.01.1991 року працювала медичною сестрою профалікторія "Санаторію-профілакторію Гідромеліоративного технікуму" м. Волгоград. З 01.10.1991 року по 22.07.1992 року працювала на посаді шкільної медичної сестри "Білопільської центральної районної лікарні". З 20.10.1992 року по 17.03.2001 року працювала на посаді медичної сестри другого відділення "Першої обласної психіатричної лікарні" м. Ромни. З 04.01.2008 року по даний час працює на посаді медичної сестри "Лінійної поліклініки станції Ромни", що стверджується копією трудової книжки. (а.с.6-8)

Працюючи на вищезазначених посадах, позивач має спеціальний стаж більше 26 років.

23.12.2014 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі з заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але їй відмовлено у зарахуванні до стажу період роботи з 18.04.1988 року 14.01.1991 року коли вона працювала на посаді медичної сестри в санаторії-профілакторії Гідромеліоративного технікуму м. Волгоград, оскільки період роботи в санаторії -профілакторії Гідромеліоративного технікуму не підпадає до закладів, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років посад, для зарахування періоду роботи з 18.04.1988 року по 14.01.1991 року до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років немає підстав.

Проте, як вбачається з відповіді на запит Волгоградського технічного коледжу від 31.03.2014 року № 2, даний санаторій профілакторій Волгоградського гідромеліоративного технікуму знаходився в підпорядкуванні облздраву м. Волгоград та був прикріплений до поліклініки № 3. (а.с.18)

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову в зарахуванні в стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років періоду з 18.04.1988 року по 14.01.1991 року

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності з п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, визначено заклади і установи охорони здоров'я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Серед цих посад зазначені: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад). Серед вказаних закладів зазначені: Лікарняні заклади, лікувально- профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичні центри.

Як встановлено судом першої інстанції, посади і організації, в яких ОСОБА_1 працювала, підпадають під перелік закладів охорони здоров'я, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Аналогічні положення містяться в статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якій зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом № 58 від 29 липня 1993 року Міністерства праці України трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Отже, трудова книжка ведеться з метою фіксування трудової діяльності і підтвердження наявності трудового стажу працівника, та є основним документом про трудову діяльність працівника.

За таких обставин колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову в зарахуванні в стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років періоду з 18.04.1988 року по 14.01.1991 року.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Ромнах та Роменському районі Сумької області залишити без задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2015р. по справі № 585/754/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.