Справа № 0870/1134/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2015 р. м. Київ К/800/38052/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Голубєвої Г.К.

Суддів Бухтіярової І.О.

Юрченко В.П.,

при секретарі судового засідання: Чайці О.С.

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна"

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 р.

та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2012 р.

по справі № 0870/1134/12

за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів ,

Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі

за участю Прокурора в інтересах держави в особі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів та Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетного відшкодування з ПДВ, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» звернулося до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі щодо ненадання Управлінню Державної казначейської служби у м. Запоріжжі Запорізької області висновку щодо відшкодування 4 160 570,00 грн. ПДВ, а також позивач просив стягнути з Державного бюджету України заборгованість з податку на додану вартість у сумі 4 160 570,00 грн. та пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2012 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 р. у даній справі у задоволенні позову відмовлено з огляду на безпідставність заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2010 р., в якій ним задекларовано до бюджетного відшкодування від'ємне значення податку на додану вартість за січень 2010 року в сумі 18476310 грн.

З урахуванням вказаних обставин, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість» відповідачем-1 проведено 29.04.2010 року позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за лютий 2010, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01 січня 2010 року по 31 січня 2010, про що складено Акт від 29.04.2010 №256/08-01/00186536.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.1.3, п.1.8 ст.1, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п.8 «Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних», затвердженого наказом ДПА України 30 червня 2005 року № 244, п.5.7 «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року у редакції наказу від 15 червня 2005 року №213, позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за лютий 2010 року на загальну суму 4 160 570, 00 грн.

На підставі акту перевірки 12.05.2010 відповідачем-1 було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на 4 160 570, 00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 від 14.07.2010, №/2 від 21.09.2010, №/3 від 30.11.2010.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржені до суду. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2011 по справі №2а-10242/10/0870 адміністративний позов задоволено, визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення-рішення №/0 від 12.05.2010, №/1 від 14.07.2010, №/2 від 21.09.2010, №/3 від 30.11.2010.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2011 по справі № 2а-10242/10/0870 залишено без змін. Проте податковий орган подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України на зазначені судові рішення у справі №2а-10242/10/0870, що і стало підставою для відмови відповідачем-1 подати до відповідача-2 відповідний висновок.

Відмовляючи у задоволенні позову у даній справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на момент направлення позивачем податковому органу листа про відшкодування ПДВ № 115-916 від 28.10.2011, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2011 вже було відкрито провадження за касаційною скаргою першого відповідача на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 по справі № 2а-10242/10/0870, у зв'язку з чим, відповідач-1 не мав жодних підстав вважати процедуру судового оскарження завершеною.

Таким чином, суди дійшли висновку, що на час здійснення спірних дій податковим органом, відбувалася процедура оскарження вищевказаних податкових повідомлень рішень. За тих же обставин безпідставними визнані вимоги відносно другого відповідача.

Однак, з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. п. 200.7 та 200.10 ст. 200 зазначеного Кодексу платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 цього Кодексу за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 200.12 та 200.13 ст. 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Згідно з п. 200.14 ст. 200 зазначеного Кодексу якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення (п. 200.23ст. 200 ПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що з прийняттям судом апеляційної інстанції судового рішення по справі № 2а-10242/10/0870 процедура судового оскарження не закінчується, а в учасників судового процесу та/або інших зацікавлених осіб, чиїх прав, свобод чи інтересів стосується судове рішення, із набранням ним законної сили, фактично не виникають обумовлені ним права та обов'язки, оскільки сторони наділені правом оскаржити це судове рішення до суду вищої інстанції та реалізували таке право.

Однак, колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, не може погодитися з наведеними висновками, враховуючи наступне.

Так, із набранням законної сили судового рішення настають передбачені КАС України наслідки. Згідно з частиною першою статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Тобто, КАС України визначає такі правові наслідки набрання чинності судовим рішенням, як його:

1) обов'язковість для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб;

2) необхідність виконання на всій території України.

Отже, саме з моменту набрання судовим рішенням законної сили, яке є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі і підлягає виконанню на всій території України, у податкового органу виникає обов'язок подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. При цьому, факт подання касаційної скарги сам по собі не зупиняє виконання судового рішення як і його обов'язковості.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки податковий орган, у встановлений законом строк, не виконав обов'язку щодо надання органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача, а УДКС не здійснило відповідних виплат, це призвело до порушення прав позивача, наданих йому податковим законодавством.

Крім того, слід зазначити, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.04.2012 №К/9991/64750/11 залишено без змін ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2011 по справі № 2а-10242/10/0870, якими визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення-рішення №/0 від 12.05.2010, №/1 від 14.07.2010, №/2 від 21.09.2010, №/3 від 30.11.2010 про зменшення бюджетного відшкодування у відповідній сумі.

Згідно уточнення №1-4/12 від 14. 05.15 до касаційної скарги позивача, у подальшому 30.08.2012 року відповідачем було у повному обсязі відшкодовано Товариству заборгованість з ПДВ у сумі 4 160 570,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки, яка міститься у матеріалах справи та не заперечується ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна».

З огляду на це, вимоги позивача у даній справі про стягнення з Державного бюджету України заборгованості з податку на додану вартість у зазначеній сумі задоволенню не підлягають.

У той же час, враховуючи встановлені обставини по справі, у контексті викладеного застосування норм чинного законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені за порушення строків відшкодування сум податку на додану вартість на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 24.09.2011 - момент виникнення права у позивача на відшкодування податку на додану вартість, з урахуванням набрання законної сили судовим рішенням по справі № 2а-10242/10/0870 та терміну, що наданий податковому органу на подання висновку до органу Державного казначейства України та останньому на перерахування суми податку на додану вартість платнику до остаточного моменту відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України позивачу, яке здійснене 30.08.2012 у сумі 356 594,02 грн.

За таких обставин, враховуючи порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування цих рішень з прийняттям нового рішення, зокрема про часткове задоволення позову з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 р. та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2012 р. по справі №0870/1134/12.

Постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково. Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 24.09.2011 року по 30.08.2012 року у сумі 356 594,02 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236 - 239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Бухтіярова І.О.
підпис Юрченко В.П.

Постанова складена у повному обсязі 22.05.2015р.