Справа № 813/8733/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

29 травня 2015 року Справа № 813/8733/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представник позивача Маховський І.П.,

представник позивача Кіт М.С.,

представник відповідача Кулініч О.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні клопотання представника позивача про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіоелектронної медичної апаратури» про визнання відсутності компетенції, визнання протиправними та скасування повідомлень Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіоелектронної медичної апаратури» до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова з вимогами:

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на формування повідомлення від 10.02.2014 14 року № 1494/04-16;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 10.02.14 № 1494/04-16;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на формування повідомлення від 13.05.2014 року №4544/04-16;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 13.05.14 № 4544/04-16;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на включення в повідомлення від 01.07.2014 року № 5891/04-28 збільшення суми витрат на 1 171,825 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 01.07.14 № 5891/04-28 в частині витрат на суму 1 171,825 грн., зазначених в колонці 11 (стрічка "Разом") повідомлення;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на включення в повідомлення від 29.07.2014 року № 6693/04-28 збільшення суми витрат на 1 177,825 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 29.07.14 № 6693/04-28 в частині витрат на суму 1 177,825 грн., зазначених в колонці 11 (стрічка "Разом") повідомлення;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на формування повідомлення від 05.08.2014 року №6904/04-28;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 05.08.14 № 6904/04-28;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на включення в повідомлення від 07.08.2014 року № 6996/04-28 збільшення суми витрат на 1 453,755 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 07.08.14 № 6996/04-28 в частині витрат на суму 1 453,755 грн., зазначених в колонці 11 (стрічка "Разом") повідомлення;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) відповідача на включення в повідомлення від 18.09.2014 року № 8152/04-28 збільшення суми витрат на 1 450,59 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 18.09.14 № 8152/04-28 в частині витрат на суму 1 450,59 грн., зазначених в колонці 11 (стрічка "Разом") повідомлення.

Представник позивача подав клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про залишення без розгляду позовної заяви з тих підстав, що позивачем пропущено строк на звернення до адміністративного суду встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Представник позивача заперечив проти клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та пояснив, що не міг оскаржувати в судовому порядку зазначені вище повідомлення раніше, оскільки з приводу їх правомірності та правильності між сторонами велася переписка.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини та дослідив докази, на які вони посилаються та вирішуючи подані клопотання враховує наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено з матеріалів справи, 25.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відсутності компетенції та визнання протиправними та скасування повідомлень.

Суть спору полягає в оскарженні повідомлень, згідно яких здійснюється відшкодування витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, за 2014 рік.

Відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 13 грудня 1991 року №1977-XII, різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету (абзац другий); для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом (абзац третій); для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів (абзац четвертий).

Механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, визначений Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №372 (далі - Порядок №372).

Відповідно до пункту 5 Порядку №372, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Позивачем долучено до матеріалів адміністративного позову повідомлення та повідомлення уточнююче про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів щодо працівників ТОВ "Науково-дослідний інститут радіоелектронної медичної апаратури", за 2014 рік, в тому числі повідомлення від 10.02.2014 року №1494/04-16 та від 13.05.2014 року №4544/04-16.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача стосовно того, що адміністративний позов повинен бути залишений без розгляду, так як позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 КАС України, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до відповідача з листами від 11.06.2014 року №01/44, від 23.06.2014 року № 01/47, від 09.07.2014 року № 01/52 з проханням надати розрахунки фактичних витрат, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період з січня 2013 року по червень 2014 року. Відповіді надані відповідачем листами №6257/01-16 від 10.07.2014 року, №6364/0416 від 15.07.2014 року, №6957/04-27 від 06.08.14 року (одержані позивачем 08.08.2014 року).

Щодо клопотання представника позивача про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У ст. 100 КАС України передбачено можливість визнання судом причин пропуску строку звернення до суду поважними. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, яке передбачено статтею 55 Конституції України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Із наведеними нормами Конституції України кореспондуються положення ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справі Bellet v. Fгаnсе Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Таким чином в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У матеріалах справи містяться копії листів від 11.06.2014 року №01/44, від 23.06.2014 року № 01/47, від 09.07.2014 року № 01/52 з проханням надати розрахунки фактичних витрат, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період з січня 2013 року по червень 2014 року, які вказують на те, що позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку, і лише після отриманого листа Управління від 06.08.14 року № 6957/04-27 був змушений звернутися за захистом до суду.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин справи суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Крім того, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 121, 155, 158-160, 165, 167 КАС України, -

у х в а л и в :

1. Клопотання представника позивача про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними - задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

3. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду за результатами розгляду справи.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.06.2015 року