Справа № 361/336/15-а
Суддя: Маценко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/336/15-а
Провадження № 2-а/361/70/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови перевести його на пенсію відповідно до ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати об'єктивну відповідь на звернення відповідно до ст. ст. 15, 18 ЗУ «Про звернення громадян» та відмову запросити його на розгляд заяви; зобов'язати відповідача перевести його на пенсію відповідно до ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 08.12.2014 року та перерахувати пенсію у розмірі 300 % мінімальної пенсії за віком, який визнається відповідально до п. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до рішення КСУ від 25.01.2012 року із заявленим принципом пропорційності та справедливості у розмірі 200 % від пенсії інваліда війни ІІІ групи; встановити на розсуд суду належну пенсію відповідно до ст. 29 ЗУ « Про пенсійне забезпечення» або ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» або ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язати відповідача надати йому обґрунтовану відповідь на звернення згідно зі ст. ст. 15, 18 ЗУ «Про звернення громадян»; зобов'язати відшкодувати йому моральні та матеріальні збитки у розмірі 1000 грн., завдані порушенням його прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи та має право отримувати пільги встановлені відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Одночасно він відноситься до інвалідів ІІІ групи та має право на пільги і переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів ВВ війни, що передбачені у міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів ВВВ, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців». Також він відноситься до постраждалих від ЧАЕС ІІІ категорії та має пільги встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

08.12.2014 року звернувся до Управління ПФУ із заявою про переведення на пенсію передбачену ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком, також просив повідомити про час та місце розгляду його заяви.

Лисом від 12.12.2014 року відповідач безпідставно відмовив йому у переведенні на вказану пенсію.

Посилаючись на норми чинного законодавства, вважає, що відповідач при розгляді його заяви діяв протиправно, причину відмовити не мотивував. У порушення вимог ст. ст. 15 та 18 ЗУ «Про звернення громадян» про час та місце розгляду його заяви не повідомив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник відповідача Юрченко В.С. позовні вимоги не визнала, пояснила, що на даний час позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок травми і захворювання пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Розмір пенсії позивача складає 2519,95 грн.

08.12.2014 року позивач звернувся до Управління із заявою про переведення його на іншу пенсію, передбачену ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». На вказану заяву ними було надано відповідь, ОСОБА_1 був запрошений на розгляд заяви, проте не з'явився.

Уточнила, що механізм нарахування пенсії по ст. 29 вказаного Закону відсутній, оскільки у статті не визначено поняття мінімального розміру пенсії за віком, при цьому здійснено посилання на ст. 19 Закону в якій вказано, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі споживчого бюджету, який встановлюється КМУ, який до цього часу не визначений. Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом війни ІІ групи і має право на пільги, встановлені відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про що свідчить посвідчення серії Б № 526450, видане 04.04.2007 року.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Бровари та Броварському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

08.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області із заявою про переведення на пенсію, встановлену ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Одночасно у заяві позивачем вказано про бажання бути присутнім на розгляді заяви та необхідність його повідомлення про час і місце розгляду.

Листом Управління ПФУ від 12.12.2014 року ОСОБА_1 надано відповідь на письмове звернення та повідомлено про розгляд заяви на 17.12.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Статтею 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам I та II груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком; інвалідам III групи - у розмірі півтори мінімальних пенсії за віком.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається на те, що у ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» не визначено поняття мінімальної розміру пенсії за віком. У статті 19 названого закону вказано, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі споживчого бюджету, що встановлюється КМУ.

Суд не може погодитися із вказаними запереченнями і вважає, що позивач має право на вибір пенсії, таке право останнього передбачено ст. 6 вказаного Закону. При цьому перешкодою у реалізації права на вибір пенсії, суд не може вважати відсутність визначення у ЗУ «Про пенсійне забезпечення» поняття мінімального розміру пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений у ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, розмір якого щорічно встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

На думку суду, положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про переведення на інший вид пенсії позивач звернувся 08.12.2014 року, отже саме з дня подання відповідної заяви останньому слід здійснити переведення та виплату з урахуванням вже проведених виплат.

Вирішуючи питання щодо визнання протиправними дії відповідача у частині відмови надати об'єктивну відповідь на звернення відповідно до ст. ст. 15, 18 ЗУ «Про звернення громадян» та відмову запросити його на розгляд заяви, а також зобов'язання надати обґрунтовану відповідь на звернення згідно зі ст. ст. 15, 18 ЗУ «Про звернення громадян», суд приходить до наступного.

Згідно статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 18 цього ж Закону передбачено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб має право: знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Статтею 19 названого Закону передбачено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 12.12.2014 року позивачу надано відповідь на звернення, в якій зазначено час і місце розгляду його звернення. А тому вимоги щодо визнання дій протиправними та зобов'язання надати відповідь, у даному випадку суд вважає безпідставними.

Позовні вимоги про стягнення моральних та матеріальних збитків є недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 70, 159-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію передбачену ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області перевести ОСОБА_1 з 08.12.2014 року на пенсію відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», здійснити виплату з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н. П. Маценко