Справа № 2а-1870/1781/11
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/9991/24864/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2011 у справі № 2а-1870/1781/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група-Айсберг"

до Державної податкової інспекції в м. Суми,

до Головного управління Державного казначейства України в Сумській області

про стягнення бюджетної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року Товариство звернулося до суду з позовом, з урахуванням уточнень, до відповідачів про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у сумі 1 552 301,79 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з вимогами чинного законодавства позивачем було подано до податкової інспекції заяви про повернення сум бюджетного відшкодування та розрахунок такого відшкодування по деклараціям за січень - лютий, червень, жовтень 2008 року, липень, серпень, жовтень, листопад 2009 року, січень, березень, травень - грудень 2010 року, що стало підставою для проведення фахівцями податкової інспекції позапланових виїзних перевірок з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за вказані періоди. За наслідками перевірок було складено довідки від 02.04.2008, від 21.05.2008, від 02.10.2008, від 26.12.2008, від 03.11.2009, від 28.01.2010, від 27.04.2010, від 18.06.2010, від 18.08.2010, від 15.12.2010, від 25.01.2011, від 23.03.2011, за висновками яких остаточний висновок про відшкодування заявленої суми ПДВ до бюджетного відшкодування буде зроблений податковим органом при проведенні та надходженні всіх зустрічних звірок по ланцюгу до виробника. Тобто, на думку податкового органу, Законом України "Про податок на додану вартість" встановлено прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету ПДВ та відшкодування такого податку, а тому відсутність достовірно встановленого факту надмірного надходження ПДВ до бюджету не дає підстав для відшкодування ПДВ з бюджету.

Зазначені висновки покладені і в основу основних мотивів касаційної скарги.

Розв'язуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Закон України "Про податок на додану вартість" не ставить у пряму залежність право платника податку на бюджетне відшкодування від додержання податкової дисципліни третіми особами щодо сплати своїх податкових зобов'язань, внаслідок чого бездіяльність державного податкового органу, яка полягає у ненаданні висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, до органу державного казначейства, є протиправною.

Основні засади державної політики щодо внесення податку до бюджету та його повернення визначені Законом України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (втратив чинність з 01.01.2011).

За приписами пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

У відповідності до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 зазначеного Закону податковий орган протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, проводить перевірку заявлених у декларації даних та у п'ятиденний термін зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Після отримання відповідного висновку податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів (пп. 7.7.6 п. 7.7. ст. 7 Закону № 168/97-ВР).

Судами встановлено, що позивачем відповідно до приписів Закону № 168/97ВР було заявлено право на повернення бюджетної заборгованості, яке державним податковим органом було підтверджено лише частково через відсутність відповідей щодо дотримання податкової дисципліни його контрагентами у ланцюгу.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди, а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР).

Виходячи зі змісту пунктів 7.7.1 та 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, бюджетному відшкодуванню підлягає частина податку сплачена платником податку, що придбавав товари та послуги, їх постачальникам. Тобто, Закон № 168/97-ВР не обмежує можливість врахування під час визначення розміру бюджетного відшкодування сум ПДВ, сплачених у складі ціни придбаних товарів та послуг. Також даним Законом не передбачено можливість зменшення суми бюджетного відшкодування в разі несплати сум податку до бюджету контрагентами платника податку, який має право на бюджетне відшкодування.

Отже, податкове законодавство чинне на момент виникнення спірних правовідносин не ставило в залежність право позивача на бюджетне відшкодування ПДВ від проведення зустрічних перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, а факт надмірної сплати товару розумівся як сплата ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані платником податку, і розрахунки за які є здійсненими.

Таким чином, відсутність зустрічних звірок по ланцюгу до виробника, з метою підтвердження заявлених до відшкодування сум ПДВ, не впливає на право позивача на заявлення до бюджетного відшкодування від'ємного значення з ПДВ з наступним його отриманням.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що висновками податкових перевірок, викладених у довідках, позивач здійснив фактичну сплату коштів за отриманий товар (послуги) постачальникам з урахуванням ПДВ у складі їх ціни. Таким чином, сума від'ємного значення (різниця між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом), яка заявлена до бюджетного відшкодування, позивачем сформована правомірно.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми відхилити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2011 у справі № 2а-1870/1781/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко