Справа № 826/16512/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Брокерського товариства з обмеженою відповідальністю « 8Н8» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві, треті особи: В.о. Начальника Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві Яременко Олег Вячеславович, Головний державний інспектор відділу податку на прибуток управління оподаткування та контролю об'єктів та операцій Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві Білякова Марина Дмитрівна про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві, треті особи: В.о. Начальника Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві Яременко Олег Вячеславович, Головний державний інспектор відділу податку на прибуток управління оподаткування та контролю об'єктів та операцій Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві Білякова Марина Дмитрівна про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем з порушенням норм чинного законодавства проведено камеральну перевірку, за наслідками якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 25.09.2014 року №.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за звітний податковий період 2012 рік Брокерського товариства з обмеженою відповідальністю « 8Н8».

Як зазначав позивач, вказана перевірка була проведена повторно.

Перевіркою встановлено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57. 1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Так, при граничному терміні сплати самостійно визначеного платником грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 99 668,00 грн. - 19.08.2012 р., сума вказаного податкового зобов'язання сплачена 08.11.2012 р., тобто із затримкою сплати на 81 день.

При граничному терміні сплати самостійно визначеного платником грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 101 628,68 грн. - 14.11.2012 р., сума вказаного податкового зобов'язання сплачена 19.11.2012 р., тобто із затримкою на 5 днів.

За результатами повторної перевірки складено акт від 09.09.2014 р. №1130-26-50-15-04-10 та винесено податкове повідомлення-рішення від 25.09.2014 р. №, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств визначеного п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за затримку на 81 календарний день сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 99 668,00 грн., позивача зобов'язано сплати штраф у розмірі 20% у сумі 19 933,60 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств.

За результатами розгляду заперечення до акту перевірки №1130/26-50-15-04-10 від 09.09.2014 р., Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві надано відповідь від 23.09.2014 р. №11815/10/26-50-15-04-22, відповідно до якої висновки, викладені в акті повторної перевірки від 09.09.2014 р. №1130/26-50-15-04-10 залишено без змін.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20 ПК України, контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до абз. 1 і 2 п. 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 Податкового кодексу України, згідно з якою камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п.86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно до п. 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

При цьому, за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України (п. 116.2 статті 116 ПК України).

Отже, з наведених норм вбачається, що Податковим кодексом України не передбачено право (функції) податкового органу на проведення повторної камеральної перевірки щодо тих же обставин, що вже перевірялися у такому ж порядку, а також права контролюючого органу на повторне застосування до платника податків фінансових санкцій за теж саме правопорушення.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Процесуальним наслідком визнання в адміністративному процесі однією зі сторін факту встановленим, є набуття фактом безспірного характеру і звільнення другої сторони від його доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.10.2014 р. №826/14374/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року, позов Брокерського товариства з додатковою відповідальністю "8Н8" задоволено. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві та Головного державного інспектора відділу податку на прибуток управління оподаткування та контролю об'єктів та операцій Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві Білякової Марини Дмитрівни щодо порушення строків проведення камеральної перевірки, оформленої актом від 09.09.2014 р. за №1130/26-50-15-04-10. Вказане рішення набрало законної сили.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.11.2014 року у справі №826/14564/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 року, за позовом Брокерського товариства з обмеженою відповідальністю « 8Н8» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними дій щодо проведення документальної невиїзної перевірки, визнання протиправними дій щодо проведення повторної камеральної перевірки, оформленої актом від 09.09.2014 року №1130/26-50-15-04-10, адміністративний позов Брокерського товариства з обмеженою відповідальністю "8Н8" задоволено повністю. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо повторного проведення камеральної перевірки податкової звітності Брокерського товариства з обмеженою відповідальністю "8Н8" з податку на прибуток підприємства за звітний податковий період перше півріччя 2012 року, результати якої оформлені актом від 09 вересня 2014 року №1130/26-50-15-04-10. Вказане рішення набрало законної сили.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами Кодексу адміністративного судочинства України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Отже, за змістом частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Беручи до уваги рішення Окружного адміністративного суду м.Києва у справах №826/14564/14 та №826/14374/14, які мають преюдиційне значення для вирішення справи №826/16512/14, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 02 червня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 28 травня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.