Справа № 814/705/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/705/15

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

06 квітня 2015 року Справа № 814/705/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

про

стягнення заборгованості в сумі 4903,18 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області (далі - позивач, Управління) звернулося до суду з позовом про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Племзавод імені Шмідта» (далі-відповідач, ВАТ «Племзавод іменні Шмідта») заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за лютий 2015 року в сумі 4903,18 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Управлінням відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" виплачуються пільгові пенсії колишнім працівникам відповідача. Але підприємство, в порушення приписів пункту 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування", витрати по виплаті та доставці пенсій за лютий 2015 року не відшкодувало, що стало підставою звернення позивача до суду.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, згідно з якими вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд проаналізувавши діюче законодавство, дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відкрите акціонерне товариство «Племзавод імені Шмідта» зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області як страхувальник - платник страхових внесків.

Позивач в своєму позові зазначив, що на підставі п. 1 ст. 2 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, ч. 2 “Прикінцевих положень” Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, глави 6 Інструкції “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 позивач зобов’язаний у встановлений законодавством строк відшкодувати фактичні витрати Управління на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. б-з ст. 13 Закону України до досягнення працівниками пенсійного віку за період лютий 2015 року в сумі 4903, 18 грн.

Також, у матеріалах справи міститься лист Управління в якому зазначено, що з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи” (далі- Закон 71), яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Вказаним Законом сільськогосподарські товаровиробники віднесені до четвертої групи суб’єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (єдиний податок). Для платників єдиного податку виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено.

Однак, суд не погоджується з вищезазначеними обґрунтуваннями позивача щодо обов’язку відповідача відшкодувати фактичні витрати Управління на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. б-з ст. 13 Закону України до досягнення працівниками пенсійного віку за період лютий 2015 року в сумі 4903, 18 грн. з огляду на таке.

Закон №71 -VIII виключив з переліку загальнодержавних податків фіксований сільгоспподаток, створивши 4 групу платників єдиного податку, але в законі відсутня вказівка на його (фіксованого податку) скасування.

Відповідно до п. 4 ст. 291 Податкового кодексу України (далі-ПК України), четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно п.292',2 ПК України, базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом XII цього Кодексу.

Відповідно до 295.9.1 Платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

Отже, з огляду на вищезазначені норми та в порівнянні з нормами до внесення змін (ст. 301, 304, 304.1, 306 ПК України до внесення змін Законом 71), суд дійшов висновку, що 4 група платників єдиного податку по суті є платниками фіксованого сільгоспподатку, тобто змінилась назва податку, а не суб’єкт правовідносин.

За довідкою Очаківської об’єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Миколаївській області про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, ВАТ «Племзавод імені Шмідта» знаходиться на обліку в Очаківській ОДПІ, як платник єдиного податку четвертої групи на 2015 рік (арк. с. 26).

Відповідно до абзацу 4 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, відповідач не повинен відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки в 2015 році відповідач є платником єдиного податку четвертої групи ( фіксованого сільськогосподарського податку).

Таким чином, відповідач не повинен сплачувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за лютий 2015 року в сумі 4903,18 грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич