Справа № 521/21260/13-а
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року 09год. 55хв. м. Одеса Справа № 521/21260/13-а

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю : представника позивача Капітанчука В.Ю.

відповідача Юрєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Промтехсервіс" до Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство "Промтехсервіс" (далі - ПП «Промтехсервіс») звернулось до суду з позовом до Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Перший Малиновський ВДВС), в якому позивач з урахуванням ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду просить суд скасувати постанову «Про арешт коштів боржника» від 09 вересня 2005 року, яку видала Перша державна виконавча служба у Малиновському районі м. Одеси на виконання виконавчого напису №6-3 виданого 28.02.2005 року Державним нотаріусом третьої Одеської держаної нотаріальної контори про стягнення з ПП «Промтехсервіс» на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради боргу на загальну суму 19353,15 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно з положеннями п. 5, ч. 1, ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видання виконавчого напису) інші виконавчі документи, до яких відносяться зокрема виконавчі написи нотаріусів, можуть бути пред'явленні до примусового виконання протягом року, якщо інше не встановлено законом В свою чергу, положеннями ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видання виконавчого напису) не було передбачено можливості поновлення пропущених строків пред'явлення виконавчих документів до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ було видано судом. В свою чергу, аналогічні за змістом положення закріпленні у ст.ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній на теперішній час редакції. Вказаний вище виконавчий напис протягом останніх трьох років, що передували зверненню з зазначеною заявою, до примусового виконання стягувачем не пред'являвся і не перебуває на виконанні у відповідача. У зв'язку з цим, строк пред'явлення цього виконавчого документу до примусового виконання є таким, що сплинув. В зв'язку з цим позивач вважає, що подальше збереження арешту , накладеного постановою відповідача від 09.09.2005 року на грошові кошти позивача в сумі 19335,15 грн., що містяться на розрахункових рахунках останнього позбавляє права позивача можливості розпорядження належними йому коштами.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, але спочатку надав до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, 18.11.2013 року до Першого Малиновського відділу ДВС надійшла заява від позивача щодо скасування постанови про арешт коштів боржника від 09.09.2005 року на яку відповідачем була надана позивачу обґрунтована відповідь та направлена на адресу заявника. Та зазначає, що згідно з п. 9.9 розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Крім виконавчих проваджень, завершених постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Згідно п. 8.19 розділу 8 Порядку завершенні виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання. Та зазначає, що відповідач не може скасувати постанову про арешт коштів боржника від 09.09.2005 року, оскільки неможливо здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця 2005 року на предмет відповідності вимогам закону, оскільки виконавче провадження знищено.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є, зокрема районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси при примусовому виконанню виконавчого напису №6-3 виданого 28.02.2005 року Дерджавним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори про стягнення з ПП «Промтехсервіс» на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради боргу було накладено арешт на кошти у розмірі 19353,15 гр., що містяться на всіх рахунках в ООФ АКБ «Укрсоцбанк» у м. Одесі та належать ПП «Промтехсервіс».

18.11.2013 року позивач звернувся до відповідач із заявою про скасування вказаної постанови про арешт коштів боржника (а.с. 6).

06.12.2013 року Першим Малиновським відділом ДВС була надана відповідь позивачу на його заяву (а.с. 26), згідно якої відповідач не може скасувати постанову про арешт коштів боржника від 09.09.2005 року, оскільки неможливо здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця 2005 року на предмет відповідності вимогам закону, оскільки виконавче провадження знищено.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видання виконавчого напису) відповідно до цього Закону підлягають виконанню: 1) рішення, ухвали і постанови судів у цивільних та адміністративних справах; 11) судові накази; 2) вироки, ухвали і постанови судів у кримінальних справах у частині майнових стягнень; 4) постанови судів у частині майнових стягнень у справах про адміністративні правопорушення; 6) рішення, ухвали, постанови господарських судів; 7) виконавчі написи нотаріусів; 10) рішення третейських судів; 11) рішення комісій по трудових спорах; 12) постанови, винесені органами (посадовими особами), уповноваженими законом розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 13) рішення іноземних судів і арбітражів у передбачених законом випадках; 131) рішення Європейського Суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень Європейського Суду з прав людини"; 14) рішення державних органів, прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном; 15) рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень у передбачених законом випадках; 16) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, накладення штрафу; 17) рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на Державну виконавчу службу; 18) визнана у встановленому порядку претензія.

Згідно п. 5, ч. 1, ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видання виконавчого напису) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видання виконавчого напису) державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого минув, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву у 10-денний строк, якщо інше не встановлено законом.

По інших виконавчих документах пропущені строки поновленню не підлягають.

В свою чергу, аналогічні за змістом положення закріплені у ст. 22, 24 ЗУ «Про виконавче провадження» у чинній на теперішній час редакції.

Так згідно ч. 1, ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинної редакції) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинної редакції) державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Згідно ч.1, та 2, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, оскільки виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №6-3 виданого 28.02.2005 року Державним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори було завершено, а згодом знищено в зв'язку зі спливом строків на його зберігання, проте арешт накладений постановою про арешт коштів від 09.09.2005 року знятий не був, а постанова у відповідності до ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» не скасована, що заважає позивачу розпорядитися належним йому майном, та він вже тривалий час знаходиться в стані невизначеності щодо цих коштів, та причин для продовження цього стану відповідач не навів, тому суд вважає, що позові вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №6-3 виданого 28.02.2005 року Державним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори було завершено, а згодом знищено в зв'язку зі спливом строків на його зберігання, проте арешт накладений постановою про арешт коштів від 09.09.2005 року знятий не був, а постанова у відповідності до ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» не скасована, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст..11, ст..ст. 158 - 163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного підприємства "Промтехсервіс" до Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити.

Скасувати постанову Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського району м. Одеси від 09 вересня 2005 року на виконання виконавчого напису №6-3 виданого 28.02.2005 року державним нотаріусом третьої Одеської нотаріальної контори.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 27 травня 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

.