Справа № 823/3893/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2015 р. м. Київ К/800/11603/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №823/3893/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області до Публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2, за жовтень-листопад 2014 року у сумі 30191,07 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить відшкодувати понесені ним витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам відповідача за жовтень-листопад 2014 року на загальну суму 30191,07 грн.

Судами встановлено, що платіжними дорученнями від 24.10.2014 р. № 956 на суму 16929,88 грн. та від 25.11.2014 р. № 1078 на суму 17366,28 грн. відповідачем позивачу відшкодовано витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 року та листопад 2014 року відповідно.

Зазначені кошти УПФУ були зараховані в рахунок погашення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в порядку календарної черговості їх виникнення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у позивача відсутні правові підстави для зарахування коштів підприємства, направлених на погашення заборгованості за спірний період, на покриття заборгованості за попередні періоди чи будь-яким іншим чином.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає передчасними такі висновки судів виходячи з наступного.

Спір у даній справі виник з тих підстав, що вищезазначені кошти зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості в порядку календарної черговості їх виникнення, тобто за минулий період та без врахування призначення платежу, зазначеного у платіжних дорученнях.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (постанова правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1).

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 1.2 Інструкції).

Відповідно до п.6.1 Інструкції №21-1 витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підлягають відшкодуванню страхувальниками в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.8 Інструкції).

Відповідно до п. 10.11 Інструкції, у разі, коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно із пунктом 1.3 Інструкції страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На думку колегії суддів, спірні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій є саме тими коштами, які сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тобто відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отже є страховими внесками в розумінні пункту 1.3 Інструкції.

Таким чином, відповідно до п. 10.11 Інструкції, у разі сплати поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості їх виникнення.

За таких обставин, здійснюючи перерозподіл коштів в рахунок погашення заборгованості в порядку календарної черговості їх виникнення, позивач діяв відповідно до Інструкції.

Посилання судів першої та апеляційної інстанцій на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (постанова Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22) є безпідставним, оскільки остання встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків та розроблена відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України, в той час як Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України є спеціальним підзаконним актом, що регулює відносини у сфері виконання Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що сплачені відповідачем кошти зараховуються в рахунок погашення заборгованості в порядку календарної черговості їх виникнення, тобто за минулий період.

Аналогічна правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом України в постановах від 21 лютого 2012 року (справа № 21-4а12) та від 14 травня 2013 року (справа № 21-127а13).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, а тому підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року скасувати, та ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за жовтень-листопад 2014 року на загальну суму 30191 грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: