Справа № 2323/3037/2012
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2323/3037/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Горобець О.К. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області на постанову Шполянського районного суду Черкаської області у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про визнання відмови в перерахунку та виплаті їй підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною; зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату підвищення, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 21.02.2011 року по 21.08.2011 року.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 16.03.2012 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є особою, яка належить до соціальної категорії громадян «діти війни» в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відтак, на неї розповсюджуються пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України, що підтверджується копією посвідчення, яке міститься в матеріалах справи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» особам, що належать до соціальної категорії громадян «діти війни», відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

На момент звернення позивачки до суду, нарахування підвищення до її пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.6 Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим вона звернулась до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі не виплачувало позивачці підвищення до пенсії, посилаючись на Закон України «Про державний бюджет України», яким дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, що є неправомірним.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України «Про соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу. Отже, відповідачем не здійснювалась виплата підвищення до пенсії позивачці, як передбачено ст. 6 зазначеного Закону, що є неправомірним.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх вимог.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 16.03.2012 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 16.03.2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.