Справа № 439/427/13-ц/2
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Справа № 876/11546/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бродівської міської ради, головного спеціаліста землевпорядника Бродівської міської ради про скасування незаконного рішення і стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Бродівської міської ради, головного спеціаліста землевпорядника Бродівської міської ради в якому просила скасувати рішення № 646 від 07.05.2009 року Бродівської міської ради Львівської області «Про відмову у наданні земельної ділянки по вул. Й.Рота,9 в м. Броди у власність для ведення садівництва гр.. ОСОБА_1», зобов'язати Бродівську міську раду Львівської області виконати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2008 року про безоплатну передачу позивачу ОСОБА_1 у приватну власність присадибних земельних ділянок площею 0,12 та для ведення садівництва та 0,03 та для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнати головного спеціаліста землевпорядника Бродівської міської ради Львівської області Дутчака Ярослава Йосиповича і Бродівську міської ради Львівської області цивільними відповідачами по справі та стягнути з них на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень солідарно.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а не Генеральним планом та законом про планування і забудову територій, які прийняті до вступу Земельного кодексу в законну силу і не відповідаю ть йога вимогам.

У ст.ст. 116, 118, 119 і 121 Земельного кодексу зазначено, що громадянин України має право приватизувати земельну ділянку для ведення садівництва, яка перебуває в його користуванні, а суд, згідно ст.8 КАС України, при вирішенні справи повинен керуватись принципом верховенства права відпо відно до якого людина, її права та свободи визнаються найви щими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держа ви, однак судом цього не враховано і правами позивача знехтувано.

Статті 19, 21, 26, 39 і 42 ЗК України, якими керувався суд при прийнятті рішення, не стосуються приватизації земельних ділянок. Вони визначають склад та цільове призначення земель України.

Перелік земель, які не можуть передаватись у приватну власність зазначений у ч.3 от. 83 ЗК України. Земельна ділянка позивачки до цього переліку не належить і підлягає приватизації.

Твердження відповідача, що в межах міст земель сільськогосподарського призначення не має голослівне і не відповідає дійсності. Майже третина жителів міста Броди, в тому числі сусіди позивача, свої земельні ділянки приватизували і займаються садівництвом. Крім того в межах міста функціонують городні това риства.

Крім того дослідження генерального плану м. Броди, як вказа но в постанові, не проводилось.

Закон України «Про місцеве самоврядування», на який посилається відповідач і суд, прийнято для захисту прав та інтересів кожного члена громади, а не для того, щоб чиновники міської ради ним спе кулювали і використовували його у власних цілях для збагачення.

Судом також не дотримані вимоги ч.2 ст.71 КАС України щодо доказування відповідачем правомірності свого рішення. Позивач і суд письмово звертався до відповідача про надання копій протоколу засідання земельної комісії та генерального плану, але відповідач їх не надав.

Фактично суд своїм рішенням заборонив позивачу і громадя нам міста займатись садівництвом.

На підставі наведеного просить скасувати постанову Бродівського районного суду Львів ської області від 03.09.2013 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. звернулася до Бродівської міської ради із заявою, у якій просила передати їй безоплатно у власність за давністю користування земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній заяві позивач вказала, що така земельна ділянка перебуває у користуванні з 1957 року і використовується за призначенням. Згідно рішення сесії Бродівської міської ради від 07.05.2008р. №646 таку заяву було розглянуто та прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність для ведення садівництва.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У відповідності до ст. 119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок передачі земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності передбачений ст. 118 ЗК України.

Судом першої інстанції у даній спірній ситуації з'ясовано, що оскаржуване рішення Бродівська міська рада ухвалювала керуючись генеральним планом м. Броди, ст.ст. 19, 22, 38, 39, 42 ЗК України, законами України «Про планування і забудову територій», «Про місцеве самоврядування в Україні». Земельна ділянка по АДРЕСА_1, не належить до земель сільськогосподарського призначення, а відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови.

Відповідно суд першої інстанції правильно врахував, що у відповідності до ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Земельні ділянки для садівництва належать до категорії земель сільськогосподарського призначення. Зміна цільового призначення земельної ділянки, на яку претендує позивач, ніким не ініціювалася і Бродівською міською радою не здійснювалася.

Тому, суд правильно вказав, що з урахуванням положень ст.ст. 19, 20, 21 ЗК України, передача земельних ділянок із земель, які належать до категорії земель житлової та громадської забудови, для сільськогосподарських потреб, зокрема для ведення садівництва, без зміни їх цільового призначення не допускається.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій», що був чинний на час винесення оскаржуваного рішення, генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Згідно ч. 2 ст. 12 вказаного Закону відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами вирішують питання, зокрема, вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Крім того колегія суддів зазначає, що позивач просила передати її земельну ділянку у власність за давністю користування, з покликанням на положення ст. 119 ЗК

України, згідно якої громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Оскільки така норма вступила в дію з 01.01.2002 року, то відповідно скористатись таким правом на приватизацію земельної ділянки у позивача виникне після 01.01.2017 року.

На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що оскаржуване рішення Бродівської міської ради прийняте у межах її компетенції у відповідності до діючого законодавства.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що постановою від 06.10.2008р. Львівський апеляційний адміністративний суд зобов'язав Бродівську міську раду прийняти рішення за зверненням ОСОБА_1 щодо передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 та для ведення садівництва та 0,03 та для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. При цьому суд вірно вважав, що вказаною постановою Бродівська міська рада не зобов'язувалася до прийняття лише позитивного рішення за зверненням ОСОБА_1, на що вказує позиція позивача. Відповідно Бродівська міська рада у 07.05.2009р. розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення за її зверненням щодо передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва. Таким рішенням ОСОБА_1 було відмовлено у наданні земельної ділянки, про передачу якої вона просила міську раду.

З огляду на це суд правильно вважав, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2008р. Бродівською міською радою, в частині прийняття рішення щодо звернення ОСОБА_1 щодо передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва, є виконаною, а відтак і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд першої інстанції підставно вважав, що позовна вимога щодо стягнення з головного спеціаліста землевпорядника Дутчака Ярослава Йосиповича і Бродівської міської ради Львівської області у її користь моральної шкоди в сумі 10 000 гривень солідарно є безпідставною та відповідно задоволенню не підлягає, бо позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди саме неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, а сама по собі незгода із прийнятими рішеннями органу місцевого самоврядування, чи діями посадових осіб органу місцевого самоврядування, без встановлення їх неправомірності, не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бродівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2013 року по справі № 439/427/13-ц/2 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин