Справа № 2а/0470/14712/12
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/61684/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Швець В.В. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Комісії з проведення ліквідації Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головавтотрансінспекції на автомобільному транспорті в Дніпропетровській про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комісії з проведення ліквідації Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головавтотрансінспекції на автомобільному транспорті в Дніпропетровській з вимогами про скасування постанови.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2013р. позовні вимоги задоволено, скасовано постанову № 152898 від 11.10.2012р. про застосування фінансових санкцій.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014р. апеляційну скаргу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Дніпропетровській області задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2013р. у справі № 2а/0470/14712/12 скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач правомірно, на підставі наявних у справі доказів, прийняв рішення про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених апеляційним судом, просить судове рішення скасувати і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.08.2012р. державними інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Дніпропетровській області було проведено перевірку дотримання транспортного законодавства під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. В ході перевірки належного позивачу на праві приватної власності автомобіля «Mercedess-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, виявлено та зафіксовано у акті № 054621 від 23.08.2012р., що водій цього транспортного засобу надає послуги з перевезень пасажирів без договору із замовником транспортних послуг, за відсутності ліцензійної картки, договору обов'язкового страхування пасажирів від нещасних випадків, отримання яких відповідно до ст.ст. 9, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" є обов'язковим.

Як встановлено судами та підтверджено актом перевірки, в салоні автомобіля знаходилось 18 пасажирів. ОСОБА_2 в поясненнях зазначив, що перевозив свою сім'ю та приятелів на відпочинок, при цьому не спростував відомостей про кількість людей в салоні та факт відсутності вказаних перевіряючою особою документів. У позовній заяві позивач стверджував, що він перевозив лише членів своєї родини, тобто в салоні знаходилось четверо людей.

На підставі зазначеного акту перевірки постановою № 152898 від 11.10.2012р. до позивача застосовані фінансові санкції в сумі 1 700,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Стаття 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, до автомобільних перевізників застосовуються санкція за надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 цього Закону, у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Зокрема, документами для водія легкового автомобіля є: посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки апеляційного суду про те, що відповідач правомірно, на підставі наявних у справі доказів, прийняв рішення про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Швець В.В.