Справа № 820/3857/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2015 р. № 820/3857/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліної К.В.

за участю:

представника позивача - Межерицького О.М.,

представника відповідача - Шамілової Л.Ш.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки"
до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Західної ОДПІ у м. Харкові ГУ Міндоходів у Харківській області № 751 від 14 квітня 2015 року «Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Системи прогресивної очистки», визнати протиправним та скасувати рішення в.о. начальника Західної ОДПІ у м. Харкові ГУ Міндоходів у Харківській області від 17.04.2015р. б/н про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на адресу підприємства надійшли запити від Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № 14306/10/20-33-22-03-14/245 від 30.10.14р. та № 622/10/20/-33-22-03-14/110/тр від 19.01.2015р. з вимогою надати інформацію про господарську діяльність. Однак у запитах не було зазначено конкретних підстав для надання інформації, що, за судженням позивача, є порушенням з боку ОДПІ вимог чинного законодавства. В подальшому в.о. начальника ОДПІ був виданий спірний наказ № 751 від 14 квітня 2015 року про проведення позапланової виїзної перевірки. На думку позивача, у ОДПІ не було жодних правових підстав для видання спірного наказу, а отже наказ є незаконним, та таким що підлягає скасуванню. Оскільки, на думку позивача, ним правомірно було не допущено працівників ОДПІ до проведення перевірки, то у відповідача не було правових підстав передбачених ст. 94 Податкового кодексу України, для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Посилаючись на викладені вище міркування, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення заявлених вимог.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач - Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов відповідач вказав, що для видання наказу на проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки" існували об'єктивні та обґрунтовані підстави. Так, податковим органом були направлені запити, з метою виявлення можливих порушень підприємством позивача податкового законодавства, на який позивач відмовив у наданні пояснень та документального підтвердження у запитуваному обсязі. За таких підстав, у відповідності до вимог пп. 78.1.1 п. 78 ст. 78 Податкового кодексу України було прийнято рішення про проведення спірної перевірки, що ніяким чином не порушує права позивача. Проте, позивач не допустив працівників податкового органу до проведення перевірки, а відтак у відповідача виникло право на застосування адміністративного арешту майна платника податків. Відповідач також стверджує, що позивач не наводить доказів порушення своїх прав та інтересів збоку ОДПІ.

Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлення від 14.04.2015 року № 729, виданого Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, керуючись п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та відповідно до спірного наказу № 751 від 14.04.2015р. «Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Системи прогресивної очистки» (), головним державним ревізором-інспектором відділу ОДПІ Буровок Є.А., здійснено вихід за податковою адресою підприємства. Вихід був здійснений з метою проведення позапланової виїзної перевірки підприємства позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи прогресивної очистки", з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства.

За адресою підприємства його директором, після отримання копії наказу ОДПІ від 14.04.2015 р., було відмовлено у допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки та не надано первинних документів для огляду, про що інспекцією був складений акт «Відмови від допуску до проведення виїзної позапланової перевірки» від 15.04.2015р. № 839/20-33-22-01-04.

Вирішуючи спір по суті, суд відзначає, що відносини, котрі виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, з платниками податків, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Перевіряючи дотримання відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при прийнятті оскаржуваного наказу, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття наказу про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Системи прогресивної очистки" слугувало ненадання підприємством позивача інформації та її документального підтвердження на запити податкового органу № 14306/10/20-33-22-03-14/245 від 30.10.14р. та № 622/10/20/-33-22-03-14/110/тр від 19.01.2015р.

Суд зазначає, що в п. 20.1.4 ст. 20 ПК України визначено, що органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому ПК України. Відповідно п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом. В п. 75.1.2 вказаної норми визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, в т.ч. за результатами перевірок інших платників податків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного позивачем наказу, правовою підставою для його прийняття слугував, зокрема, п. 78.1.1 ст. 78 ПК України. Відповідно до вказаної норми (в редакції, чинній до 01.01.15 р.) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Згідно ст. 83 цього Кодексу для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Досліджуючи обставини дотримання відповідачем закону при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, суд зазначає, що контролюючим органом на адресу позивача були направлені запити: № 14306/10/20-33-22-03-14/245 від 30.10.14р. та № 622/10/20/-33-22-03-14/110/тр від 19.01.2015р.

В тексті запитів щодо надання інформації та її документального підтвердження зазначено, що у зв'язку з отриманням податкової інформації по постачальникам, яка свідчить про можливе порушення позивачем вимог податкового законодавства (запит № 14306/10/20-33-22-03-14/245від 30.10.2014р.) та потребує перевірки додержання вимог податкового законодавства (запит № 622/10/20/-33-22-03-14/110/тр від 19.01.2015р.), податковим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та їх документальне підтвердження щодо можливих порушень.

В свою чергу, з тексту оскаржуваного наказу № 751 від 14.04.2015р. вбачається, що обґрунтуванням висновку відповідача про наявність підстав для призначення позапланової документальної перевірки підприємства позивача стало встановлення сумнівності здійснення фінансово-господарських операцій з покупцями і постачальниками та ненаданням пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.14 р., який набув чинності 01.01.15 р., внесені зміни, зокрема, до п. 78.1.1 ст. 78 ПК України, а саме з редакції п. 78.1.1 ст. 78 Кодексу щодо обставин, за наявності яких може бути проведена позапланова документальна перевірка (у разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи), зазначеним Законом № 71-VIII вилучено слово «можливі».

Також необхідно зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесені зміни до п. 73.3 ст. 73 ПК України, відповідно до яких посилено вимоги щодо складення письмового запиту платнику податків про подання інформації. Зокрема, такий запит повинен містити: 1) інформацію щодо підстав для надіслання запиту, визначених цим пунктом, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

За таких підстав, суд зазначає, що у письмовому запиті про надання пояснень та їх документального підтвердження, що складається контролюючим органом на підставі п. 73.3 ст. 73 та п. 78.1.1 ст. 78 ПК України, крім наведення підстав для надіслання запиту, переліку інформації, яка запитується, та переліку документів, які пропонується надати, необхідно також обов'язково зазначати: факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, з наведенням конкретних норм податкового та іншого законодавства, яке порушено; відомості, які є джерелом інформації щодо конкретних фактів порушення платником податків податкового та іншого законодавства та підтверджують підстави для направлення запиту. Такими даними можуть бути матеріали перевірок або зустрічних звірок інших платників податків, інша податкова інформація, отримана та опрацьована контролюючим органом у встановленому статтями 72 - 74 Кодексу порядку (наприклад, дані ЄРПН, податкових декларацій та додатків до них, інша інформація, що міститься в інформаційних базах контролюючого органу).

Разом з тим, в письмових запитах № 14306/10/20-33-22-03-14/245 від 30.10.14р. та № 622/10/20/-33-22-03-14/110/тр від 19.01.2015р., які направлялись на адресу підприємства позивача, не міститься фактів, що свідчать про порушення платником податків законодавства, з наведенням конкретних норм податкового та іншого законодавства, яке порушено (вказано лише на можливе порушення позивачем вимог податкового законодавства), а в самому наказі податковим органом застосовані положення п. 78.1.1 ст. 78 ПК України у редакції, яка на момент виникнення спірних правовідносин (тобто на момент прийняття наказу) зазнала суттєвих змін, які стосуються обставин, за наявності яких може бути проведена позапланова документальна перевірка.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить висновку, що на момент направлення платнику податків письмових запитів щодо надання інформації та її документального підтвердження, у податкового органу були відсутні передбачені чинним законодавством підстави для їх направлення. В свою чергу, у позивача не існувало обов'язку надавати інформацію та її документальне підтвердження, що свідчить про те, що наказ № 751 від 14.04.15 р. «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Системи прогресивної очистки» () є неправомірним та таким, що прийнятий з порушенням вимог податкового законодавства. Тому даний наказ підлягає скасуванню.

Щодо вимог про скасування рішення від 17.04.2015р. про застосування адміністративного арешту майна платника податків суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що 15.04.2015р. при виході на підприємство ТОВ «Системи прогресивної очистки» посадові особи Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області не були допущені керівництвом Товариства до проведення виїзної позапланової перевірки, про що був складений акт від 15.04.2015р. № 839/20-33-22-01-04.

17.04.2015р. в.о. начальника Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області прийнято рішення б/н про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно із п. 94.2.3 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна платника податків може бути застосовано, у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна (п.п. 94.6.1).

Згідно із п. 4.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 N 568 рішення про застосування арешту майна платника податків надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під розписку:

1) платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;

2) іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Відповідно до п. 94.10 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно із п.п. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії та бездіяльність контролюючих органів або їх посадових осіб.

Відповідно до п. 94.11 ст. 94 Податкового кодексу України, рішення керівника органу державної податкової служби (його заступника) щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки, як вже було встановлено, приймаючи рішення про проведення позапланової перевірки ТОВ «Системи прогресивної очистки», оформлене наказом № 751 від 14.04.2015р., відповідач діяв поза межами своїх повноважень, то, відповідно, у працівників відповідача були відсутні законні підстави для проведення перевірки з 14.04.2015р. на підставі такого наказу.

Відтак, позивач правомірно не допустив працівників податкового органу до проведення перевірки на підставі незаконно виданого наказу № 751 від 14.04.2015р.

З огляду на вищезазначене, на час прийняття спірного рішення від 17.04.2015р. були відсутні передбачені п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України обставини для застосування адміністративного арешту майна платника податків, а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Окрім того суд відзначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження правомірності вчинених дій та виданих наказу та рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160- 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Системи прогресивної очистки'' до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Скасувати наказ в.о. начальника Західної ОДПІ у м.Харкові ГУ Міндоходів у Харківській області №751 від 14 квітня 2015 року "Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ''Системи прогресивної очистки'';

Скасувати рішення від 17.04.2015 р. б/н про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 29 травня 2015 року.

Суддя Панченко О.В.