Справа № 303/3029/15-а
Суддя: Камінський С. Е.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/3029/15-а
Номер рядка стат. звіту - 13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді Камінського С.Е.,

при секретарі Федорці В.В.,

за участю: представника позивача Ребізант В.Р., відповідача ОСОБА_1, перекладача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Сомалі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Сомалі ОСОБА_1 про примусове видворення.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач був виявлений 16 травня 2015 року о 10 год. 55 хв. на ділянці відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на напрямку 198 прикордонного знаку на території Астейської сільради Берегівського району Закарпатської області під час спроби незаконно, поза пунктами пропуску перетнути Державний кордон з України в Угорщину в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу. В подальшому відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

Представник позивача Ребізант В.Р. в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просив його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив не видворяти його з України, оскільки у його країні триває конфліктна ситуація і повернення його загрожує йому небезпекою, в тому числі смертю. Також пояснив, що звертався до Управління ДМС України у Вінницькій області для набуття додаткового захисту на території України, однак йому було відмовлено.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач був виявлений 16 травня 2015 року на ділянці відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на напрямку 198 прикордонного знаку на території Астейської сільради Берегівського району Закарпатської області під час спроби незаконно, поза пунктами пропуску перетнути Державний кордон з України в Угорщину в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу.

Відповідно до повідомлення Управління ДМС України у Вінницькій області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звертався в міграційну службу про визнання його

Стр. 2 із 3

біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та було прийнято рішення про відмову в оформленні документів.

Згідно вимог п.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», - органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення.

Однак, згідно ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Частиною 2 ст. 8 КАС України передбачено обов'язок суду застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 9 КАС України передбачено обов'язок суду керуватися принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно із ст. 3 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, ратифікованої Указом Президії Верховної ради УРСР 26.01.1987 р., жодна держава-сторона не повинна висилати, повертати чи видавати будь-яку особу іншій державі, якщо є серйозні підстави вважати, що їй там може загрожувати застосування катувань. Для визначення наявності таких підстав компетентні власті беруть до уваги всі обставини, що стосуються справи, включаючи, у відповідних випадках, існування в даній державі постійної практики брутальних і масових порушень прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що повернення особи до країни, де їй загрожує катування або нелюдське чи таке, що принижує людську гідність поводження чи покарання, буде порушенням ст.3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, як встановлено в судовому засіданні відповідачу у країні походження Сомалі може загрожувати небезпека життю, здоров'ю, свободі внаслідок загальнопоширеного насильства в умовах внутрішнього збройного конфлікту, у зв'язку з чим він не може бути примусово видворений з України, тому позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача за межі території України не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3

Стр. 3 із 3

Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, ст.ст. 9, 15, 20, 23, 26, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до громадянина Сомалі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через цей суд в п'ятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий С.Е. Камінський