Справа № 821/4510/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 р. Справа № 821/4510/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області про захист порушених прав,-

В С Т А Н О В И В:

29.11.2013р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області, в якому просив суд скасувати постанову №168 від 07.11.2013 року про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. за порушення приписів ст.ст.23,26 Закону України «Про захист прав споживачів».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що оскаржувана постанова, прийнята на підставі акту перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів від 18.05.2013 року №00000168, є незаконною та підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ФОП ОСОБА_1 30.01.2014 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.01.2014 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

22.04.2012 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області направлено ФОП ОСОБА_1 повідомлення №26/2 про проведення період з 15.05.2013р. по 20.05.2013р. в належному йому магазині продовольчих товарів "Продукти", розташованому по вул.Херсонській,2-Г в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, планової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, яке, згідно поштового повідомлення про відправлення №Р 630, позивач отримав особисто 30.04.2013 року (а.с.29).

18.05.2013 року, на підставі ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. №1023-XII та згідно із наказом №45 від 22.03.2013 року, начальником Інспекції було видано направлення на проведення планової перевірки №00000212, згідно якого, посадовим особам державного органу у справах захисту прав споживачів було доручено здійснити державний контроль за додержанням вимог законодавства про захист прав споживачів у суб'єктів господарювання, сфери торгівлі і послуг, у формі планової перевірки магазину продовольчих товарів "Продукти". Строк проведення перевірки з 18.05.2013 року по 23.05.2013 року.

18.05.2013 року, зазначеними в вказаному вище направленні посадовими особами Інспекції було здійснено вихід за місцезнаходженням об'єкту контролю - магазину продовольчих товарів "Продукти" та складено акт перевірки №00000168 дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів.

Як зазначено в цьому акті перевірки, позивачем створено перешкоди службовим особам у проведені перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів шляхом недопуску співробітників інспекції до проведення планової перевірки, що є порушенням вимог п.8 ч.1 ст.23 Закону №1023-XII. Від надання будь-яких пояснень та підписувати акт перевірки позивач відмовився, про що зроблено відповідну відмітку в розділі III вказаного акту.

В подальшому, на підставі зазначеного акту планової перевірки від 18.05.2013р. №00000168, уповноваженою особою Інспекції 07.11.2013 року було винесено постанову №168 про накладення на ФОП ОСОБА_1 стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, в свою чергу, за створення перешкод службовим особам спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у проведенні перевірки якості продукції, відповідності вимогам нормативних документів, правил торговельного та інших видів обслуговування до позивача застосовано штраф у розмірі 170 грн.

Не погоджуючись із вказаними вище діями та постановою інспекції позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог і відповідно, з правомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Частиною 5 статті 7 вказаного Закону передбачено, що суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею, а саме: посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що на копії направлення на проведення перевірки від 18.05.2013р. №000002012 у нижньому лівому куті міститься відбиток штампу «До перевірки ПП Вовк не допущено». Таким чином, дана обставина підтверджує факт пред'явлення позивачу направлення на проведення перевірки посадовими особами Інспекції.

Також, судовою колегією по справі встановлено, що 01.11.2013 року відповідачем на адресу позивача було направлено лист за вих. № 3774/01-1/20, яким Інспекція повідомила ФОП ОСОБА_1 про те, що 07.11.2013р. з 9 до 11 години за адресою: м. Херсон, вул. Белінського,15 к.16 буде розглядатись справа про порушення законодавства про захист прав споживачів (акт перевірки від 18.05.2013 р. № 00000168).

Пунктом 8 ч.1 ст.23 Закону №1023-XII встановлено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до 10% вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі 10-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п.4 «Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 р. №1177 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи, позивачем не надано суду жодних доказів надіслання відповідачу клопотання про відкладення розгляду справи стосовно накладення штрафу.

Отже, за таких обставин, та враховуючи факт не допуску позивачем посадових осіб інспекції до проведення перевірки, а також факт належного повідомлення позивача про проведення цієї перевірки та дату розгляду справи про порушення законодавства про захист прав споживачів, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, в даному конкретному випадку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, що регулюють спірні правовідносини.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко