Справа № 813/3245/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року справа № 813/3245/14

19 год. 28 хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Павлишин Ю.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Каранця Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Львівській області, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ГУ Міндоходів у Львівській області), реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (далі - реєстраційна служба Львівського МУЮ), в якому з урахуванням уточнень до позовних вимог від 08.07.2014р. та від 17.12.2014р. просить суд: встановити відсутність компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - органу зборів і доходів у юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» (); визнати протиправними дії юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» щодо складання стосовно ОСОБА_1 рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у зв'язку з відсутністю у вказаної юридичної особи відповідного обсягу повноважень контролюючого органу, а також відсутністю складу та події правопорушення; визнати недостовірними відомості про юридичну особу з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області», які внесені 24.04.2013р. за записом №1 029344 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; визнати протиправними дії державного реєстратора, які полягають у здійсненні ним 24.04.2013р. державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» () з порушенням вимог ст.ст. 4, 8, 24, 25, ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», які не можна усунути; скасувати рішення державного реєстратора від 24.04.2013р. про проведення державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» (), як таке, що прийнято за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності чинного установчого документу (положення про її діяльність, функціонування та повноваження), з істотним порушенням порядку створення юридичної особи; покласти на засновника обов'язок щодо проведення ліквідації заснованої ним юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» у зв'язку з відсутністю чинного установчого документу (положення) про цю особу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ГУ Міндоходів у Львівській області не наділений владними повноваженнями щодо застосування до позивача та стягнення з нього штрафних санкцій. Позивач зазначає, що державна реєстрація ГУ Міндоходів у Львівській області проведена з істотними порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а саме за відсутності чинних установчих документів, а тому підлягає скасуванню. Позивач вважає, що ГУ Міндоходів у Львівській області не може вважатися контролюючим органом доходів і зборів, оскільки вказане управління не утворювалось як особа публічного права - територіальний орган Міністерства доходів і зборів України в порядку, встановленому законом. Позивач зазначає, що підставою для скасування державної реєстрації ГУ Міндоходів у Львівській області є те, що наказ Міністерства доходів і зборів №55 від 17.04.2013р. «Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області», в т.ч. «Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області» не пройшов державну реєстрацію, не зареєстрований Міністерством юстиції України в Єдиному реєстрі нормативно-правових актів, тобто не доведений до відома населення у встановленому законом порядку, а тому є нечинним відповідно до ст.57 Конституції України. З огляду на наведене, позивач вважає недостовірними відомості, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію ГУ Міндоходів у Львівській області, а дії державного реєстратора по здійсненню державної реєстрації вказаного управління - протиправними. Крім того, позивач вказує на відсутність доказів правонаступництва унітарною Республікою Україна прав та обов'язків Української Радянської Соціалістичної республіки, що, на його думку, також свідчить про протиправність державної реєстрації ГУ Міндоходів у Львівській області, здійсненої 24.04.2013р. з істотними порушеннями вимог ст.ст. 4, 8, 24, 25, 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Відповідач ГУ Міндоходів у Львівській області подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ГУ Міндоходів у Львівській області діє правомірно, зокрема, на підставі Положення про ГУ Міндоходів у Львівській області, яке затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України №55 від 17.04.2013р., прийнятим на підставі постанови Кабінету Міністрів України №229 від 20.03.2013р. «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів». Відповідач зазначає, що вказане положення є документом організаційно-розпорядчого, а не нормативно-правового характеру, а тому не підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку. З огляду на наведене, відповідач вважає, що ГУ Міндоходів у Львівській області володіє достатніми повноваженнями для застосування до позивача фінансових санкцій та прийняття рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на загальну суму 6800грн. за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Відповідач Реєстраційна служба Львівського МУЮ подала до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що всі необхідні документи, передбачені ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» подані у встановленому порядку та підстав для відмови в державній реєстрації ГУ Міндоходів у Львівській області не існувало.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, уточненнях до неї та письмових поясненнях. Просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ГУ Міндоходів у Львівській області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач реєстраційна служба Львівського МУЮ явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. В судових засіданнях, в яких брали участь представники відповідача, проти позову заперечили з підстав, наведених в запереченнях на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

До ГУ Міндоходів у Львівській області надійшло подання Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 22.10.2013р. разом з матеріалами про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України), вчинене громадянкою ОСОБА_6, яка здійснювала торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами у магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Факт реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, у магазині, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується: копією протоколу про адміністративне правопорушення від 22.10.2013р. №0223052, поясненнями продавця ОСОБА_6, поясненнями неповнолітньої ОСОБА_7

Як вбачається з копії протоколу засідання та постанови адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.11.2013р. на громадянку ОСОБА_6 за порушення вимог ч.2 ст.156 КпАП України в частині реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700грн.

На підставі вказаних матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідач ГУ Міндоходів у Львівській області прийняв рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 6800грн. за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Вказане рішення про застосування фінансових санкцій позивачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року у справі №№ 813/5824/14 задоволено позов Головного управління Міндоходів у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за вказаним рішенням про застосування фінансових санкцій. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.14р. у справі №876/8914/14 вказана постанова залишена без змін.

Позивач вважає, зокрема, що рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій не підлягає виконанню, оскільки у відповідача - ГУ Міндоходів у Львівській області відсутні повноваження контролюючого органу доходів і зборів. Вказана позиція позивача мотивована тим, що наказ Міністерства доходів і зборів №55 від 17.04.2013р. «Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області», яким, зокрема, затверджено «Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області» не пройшов державну реєстрацію та не зареєстрований Міністерством юстиції України в Єдиному реєстрі нормативно-правових актів.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо компетенції відповідача ГУ Міндоходів у Львівській області як суб'єкта владних повноважень - органу зборів і доходів суд встановив таке.

Позивач обґрунтовує відсутність у відповідача ГУ Міндоходів у Львівській області повноважень контролюючого органу доходів і зборів тим, що вказане управління не утворювалось як особа публічного права - територіальний орган Міністерства доходів і зборів України в порядку, встановленому законом. Підставою для такого висновку позивача стало те, що наказ Міністерства доходів і зборів №55 від 17.04.2013р. «Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області», яким затверджено «Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області» не пройшов державну реєстрацію, не зареєстрований Міністерством юстиції України в Єдиному реєстрі нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи міністерства можуть утворюватися, ліквідовуватися, реорганізовуватися міністром як структурні підрозділи апарату міністерства, що не мають статусу юридичної особи, за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи міністерства утворюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про міністерство, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи міністерства можуть утворюватися в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх утворення).

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що територіальні органи міністерства діють на підставі положень, що затверджуються міністром. Типове положення про територіальні органи міністерства затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» передбачено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства доходів, зокрема, ГУ Міндоходів у Львівській області.

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України прийнято Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013р. №55.

З огляду на наведене, суд вважає, що ГУ Міндоходів у Львівській області діє на підставі положення, затвердженого у порядку, встановленому ст.13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Оцінюючи доводи позивача про необхідність державної реєстрації наказу Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013р. №55 та внесення його Міністерством юстиції України до Єдиного реєстру нормативно-правових актів, суд зазначає таке.

Відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992р. «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» з 1 січня 1993року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення здійснюється на підставі Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992р. №731.

Згідно з п.п.2, 4 вказаного Положення державній реєстрації підлягають нормативно правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Водночас, пунктом 5 вказаного Положення передбачено, що на державну реєстрацію не подаються акти:

а) персонального характеру (про склад комісій, призначення на посаду і звільнення з неї, заохочення працівників тощо);

б) дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, крім актів про затвердження положень, інструкцій та інших, що містять правові норми;

в) оперативно-розпорядчого характеру (разові доручення);

г) якими доводяться до відома підприємств, установ і організацій рішення вищестоящих органів;

д) спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм;

е) рекомендаційного, роз'яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз'яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші).

Відповідно до п.9 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013р. №141/2013 Міндоходів України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Накази Міндоходів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Накази Міндоходів України нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з відповіддю Міністерства юстиції України від 04.11.2014р. за результатами проведених відповідно до Порядку проведення органами юстиції перевірок стану додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.01.2012р. №93/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2012р. за №67/20380, щомісячної безвиїзної та щомісячної виїзної перевірок стану додержанні законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів Міністерством доходів і зборів України за квітень 2013 року, встановлено, що наказ Міністерством доходів і зборів України від 17.04.2013р. №55 «Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області» є актом ненормативного характеру, тобто актом оперативно-розпорядчого характеру, спрямованим на організацію виконання Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 25.05.2011р. №563 «Про затвердження Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади» та від 20.03.2013р. №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів України», що не має нових правових норм, який відповідно до підпунктів «в», «д» пункту 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992р. №731, не підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Як вбачається з аналізу Положення про ГУ Міндоходів у Львівській області, вказане положення є документом організаційно-розпорядчого характеру, який визначає порядок діяльності відповідача - ГУ Міндоходів у Львівській області, прийнятим на виконання Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та постанов Кабінету Міністрів України, що не містить нових правових норм.

З огляду на наведене, наказ Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013р. №55, яким затверджено Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області, не відноситься до категорії нормативно-правових актів, які підлягають обов'язковій державній реєстрації та внесенню Міністерством юстиції України до Єдиного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ Міндоходів у Львіській області є контролюючим органом доходів і зборів, територіальним органом Міністерства доходів і зборів України, який володіє достатніми повноваженнями для винесення рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій.

З урахуванням наведеного, у задоволенні позовної вимоги щодо повноважень ГУ Міндоходів у Львіській області на винесення рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій необхідно відмовити.

Щодо державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» () суд встановив таке.

Як вбачається з позовної заяви позивач, зокрема, просить суд: 1) визнати недостовірними відомості про юридичну особу з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області», які внесені 24.04.2013р. за записом №1 029344 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; 2) визнати протиправними дії державного реєстратора, які полягають у здійсненні ним 24.04.2013р. державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» () з порушенням вимог ст.ст. 4, 8, 24, 25, ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», які не можна усунути; 3) скасувати рішення державного реєстратора від 24.04.2013р. про проведення державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» (), як таке, що прийнято за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності чинного установчого документу (положення про її діяльність, функціонування та повноваження), з істотним порушенням порядку створення юридичної особи; 4) покласти на засновника обов'язок щодо проведення ліквідації заснованої ним юридичної особи з найменуванням «Головне управління Міндоходів у Львівській області» у зв'язку з відсутністю чинного установчого документу (положення) про цю особу.

З приводу цих доводів позивача суд зазначає наступне.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регламентуються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - Закон).

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.ч.1 ст.8 Закону документи, які відповідно до вимог Закону подаються (надсилаються поштовим відправленням або електронним документом) державному реєстратору, повинні бути викладені державною мовою. Установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) такі документи:

1) заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи, до якої може бути подана як додаток заява щодо обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

2) примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом;

3) два примірники установчих документів (у разі подання електронних документів - один примірник);

4) документ, що засвідчує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи. У разі подання електронних документів для проведення державної реєстрації юридичної особи підтвердженням внесення плати за проведення державної реєстрації юридичної особи є примірник електронного розрахункового документа.

Частиною 1 статті 25 Закону передбачено, що державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені частиною першою статті 27 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст.27 Закону підставами для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи є: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 Закону; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) та кінцевого вигодоодержувача (вигодоодержувачів) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування державного органу або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону щодо найменування окремих видів юридичних осіб (банк, кредитна спілка, недержавний пенсійний фонд тощо); встановлена іншими законами заборона використання у найменуванні юридичної особи певних термінів, абревіатур, похідних термінів.

Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи №2_415_029344+07 ГУ Міндоходів у Львівській області (ідентифікаційний номер 38700743) для проведення державної реєстрації вказаної юридичної особи державному реєстратору надано такі документи: 1)реєстраційна картка на проведення державної реєстрації юридичної особи, створеної шляхом заснування нової юридичної особи від 24.04.2013р. (а.с.119 - 121 Т.1), 2) рішення засновників або уповноваженого ним органу про створення юридичної особи, а саме копію постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів України» (а.с.122 - 136 Т.1); 3) два примірники Положення про Головне управління Міндоходів у Львівській області, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013р. №55 (а.с.137-145 Т.1); 4) копію квитанції, виданої банком 24.04.2013р. (а.с.146 Т.1); 5) документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи, а саме наказ Міністерства доходів і зборів України від 23.04.2013р. №179-0 (а.с.122 Т.1).

З метою додаткової перевірки наявності повноважень ОСОБА_8 на здійснення державної реєстрації ГУ Міндоходів у Львівській області судом за клопотанням позивача ухвалою від 02.04.15р. витребувано від Міністерства доходів і зборів та Державної фіскальної служби України належним чином засвідчені копії наказів Міністерства доходів і зборів України №179-о від 23.04.2013р. "Про призначення" та №931-о від 04.06.2013р. "Про призначення ОСОБА_8." На виконання ухвали суду від Державної фіскальної служби України 05.05.15р. вх.№14451 надійшли засвідчені копії зазначених наказів.

З аналізу вказаних документів випливає, що такі оформлені відповідно до вимог ст.24 Закону, а тому державний реєстратор не мав підстав, передбачених ст.27 Закону, для відмови у проведенні державної реєстрації.

Безпідставними є доводи позивача про відсутність доказів правонаступництва унітарною Республікою Україна прав та обов'язків Української Радянської Соціалістичної республіки, як такі, що суперечать Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991р. Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

З огляду на наведене, суд вважає, що державна реєстрація 24.04.2013р. ГУ Міндоходів у Львівській області здійснена державним реєстратором правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 4, 8, 24, 25, 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування вказаної державної реєстрації, визнання протиправними дій державного виконавця щодо її вчинення, визнання недостовірними відомостей, внесених щодо відповідача ГУ Міндоходів у Львівській області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та про зобов'язання засновника провести ліквідацію відповідача є необґрунтованими і безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій ГУ Міндоходів у Львівській області, які полягають у складанні стосовно ОСОБА_1 рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій суд встановив таке.

Статтею 15-3Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення вказаного Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За порушення вимог статті 15-3 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800грн.

На підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, отриманих від Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, відповідач ГУ Міндоходів у Львівській області прийняв рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 6800грн. за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Механізм застосування фінансових санкцій врегульований Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.13р. Так, п.7 вказаного порядку передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності. Згідно з пп. 3 п.5 вказаного Порядку матеріали правоохоронних органів є підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Як вже встановлено судом відповідач ГУ Міндоходів у Львівській області володіє повним обсягом повноважень контролюючого органу, зокрема, і повноваженнями щодо винесення рішення про застосування фінансових санкцій.

Інших належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача ГУ Міндоходів у Львівській області щодо прийняття стосовно ОСОБА_1 рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій, а також доказів відсутності складу та події правопорушення позивач до суду не надав.

Щодо доводів позивача про відсутність складу адміністративного правопорушення, то оцінка цим обставинам надана в постанові Франківського районного суду м.Львова від 12.08.14р. у справі №465/11441/13-а.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що при винесенні рішення від 17.03.2014р. №30/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 відповідач ГУ Міндоходів у Львівській області діяв правомірно.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування фінансових санкцій є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання представника позивача про винесення окремої ухвали стосовно дільничного інспектора міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Магировича Р.Р., яким, на думку позивача, підроблено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №0223052, та у зв'язку з чим наявні підстави для притягнення його до кримінальної відповідальності, то суд зазначає, що підстав для винесення такої окремої ухвали немає, оскільки вказані обставини не входять до предмету доказування у цій справі.

Щодо клопотання представника позивача про винесення окремої ухвали у зв'язку з наявністю підстав для розгляду питання про притягнення до кримінальної відповідальності колишнього виконуючого обов'язки начальника Головного управління Міндоходів у Львівській області ОСОБА_8, за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України, то суд зазначає, що в межах цього спору судом не встановлено порушень з боку вказаної особи при вчиненні дій, спрямованих на державну реєстрацію ГУ Міндоходів у Львівській області. Крім цього, суд вказує, що позивач має право самостійно звернутись із відповідною заявою до правоохоронних органів для проведення відповідної перевірки, викладених позивачем обставин у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 28 травня 2015 року.

Суддя А.Г.Гулик