Справа № 820/2810/15
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2015 р. №820/2810/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Ільницької І.Л.

представників : позивача - Лаврової В.В., відповідача - Гаспарян А.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер", з адміністративним позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області , в якому просить суд, скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що висновки податкового органу про вчинення ним порушень п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині формування податкового кредиту є помилковими, не доведеними належними доказами і спростовуються первинними документами підприємства.

Відповідач, Харківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області, в письмових запереченнях та представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував з посиланням на матеріали перевірки, зазнаючи, що оскаржуване рішення винесене у відповідності до норм діючого законодавства, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, просив відмовити в задоволені позову з підстав, що зазначені в запереченнях на адміністративний позов та матеріалах перевірки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" зареєстрований у встановленому законом порядку, як юридична особа, набув правового статусу суб'єкта господарювання -юридичної особи, як платник податків, зборів (обов'язкових платежів), знаходиться на обліку в Харківській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області та є платником податку на додану вартість.

В ході судового розгляду перелічені обставини були визнані сторонами, суд не має підстав для сумнівів у добровільності визнання цих обставин сторонами та їх достовірності, а тому ці обставини окремо перед судом не доказуються.

Судом встановлено, що Харківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області була проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року ТОВ «Атлантик-Гейзер», про що складено акт № 130/20-23-15-01-09/35586049 від 05.02.2015 року.

Податковий орган вважає, що позивач не мав права віднесення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за накладною №22 від 20.10.2014 року на загальну суму 68 000,64 грн. в т.ч. ПДВ 11 333,34 отриману від ТОВ «Львівброк» (код 38325598), яка була включена позивачем до складу податкового кредиту жовтня 2014 року, з огляду на те, що не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі висновків акту перевірки Харківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість у загальному розмірі 14166,25 грн., з яких за основним платежем 11333,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2833,25грн.

Як з'ясовано судовим розглядом, фактичною підставою для винесення податкового повідомлення-рішення слугували відображені в акті перевірки № 130/20-23-15-01-09/35586049 від 05.02.2015 висновки відповідача про порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 розділу Податкового Кодексу України, а саме: порушення, що вплинули на розрахунки з бюджетом (відображення у дод. 5 ІІ Розділі, 4 рядку податкову накладну не зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладених).

Перевіряючи вказані висновки відповідача, а відтак і прийняте на їх підставі спірне податкове повідомлення-рішення, на відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, суд виходить з такого.

Позивачем 19.11.2014 р. до податкового органу подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року, в якій податковий кредит сформований в тому числі на підставі господарської операції по взаємовідносинам з ТОВ «Львівброк».

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівброк" укладено договір транспортного експедирування № 08-01/2014 від 08.01.2014 р. За даним договором експедитор від свого імені та за рахунок замовника зобов'язується надавати послуги з організації перевезення вантажу за завданням замовника (транспортно- експедиційні послуги), а замовник зобов'язаний приймати ці послуги та оплачувати їх.

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівброк" перевезено товар за договором № 08-01/2014 від 08.01.2014 р., про що свідчить акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.09.2014 року на загальну суму 68000,00 грн., в тому числі ПДВ -11333,34 грн.

За вказаною операцією ТОВ "Львівброк" видано позивачеві податкову накладну № 22 від 10.09.2014 року на загальну суму 68 000,64 грн. в т.ч. ПДВ 11 333,34 грн.

Правила обрахування розміру податкового кредиту з податку на додану вартість у регламентовані п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, яким передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит -це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України забороняється включення до складу податкового кредиту сум податку, не підтверджених належним чином оформленими податковими накладними.

Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлюють, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну в момент виникнення податкових зобов'язань продавця, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п. 7, 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2014, № 10 "Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної " (чинного на момент заповнення податкової накладної), податкові накладні, які відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України та/або які складаються в електронній формі, підлягають реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому у верхній лівій частині податкової накладної робиться відповідна помітка "Х".Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.Не дає права покупцю на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому такій реєстрації підлягають податкові накладні, складені в електронній формі, а у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді - такій реєстрації підлягають податкові накладні, які відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України; порушення порядку заповнення податкової накладної; складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Судом встановлено, що податкова накладна ТОВ "Львівброк" №22 від 10.09.2014 року на загальну суму 68000,64 грн., в т.ч. ПДВ 11333,34 грн. зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідна відмітка "Х" у верхній лівій частині податкової накладної, проставляння якої передбачено Наказом від 14.01.2014 р. № 10 та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №110 від 22.09.2014, згідно якого датою внесення відомостей продавцем щодо вказаної податкової накладної до Єдиного реєстру є 10.09.2014 р.

Відповідно до п. 201.15 ст. 201 ПК України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Згідно п. 1. Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних , затвердженого наказом Міністерство доходів і зборів України, від 25.11.2013 р. № 708 "Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2013 р. за № 2118/24650 реєстр є формою для запису (реєстрації) виданих та отриманих податкових накладних. Виправлення помилки в Реєстрі здійснюється методом "сторно" за правилами, передбаченими для бухгалтерського обліку, у момент виявлення такої помилки. Коригування помилкових записів у Реєстрі не призводить до потреби формування нових (уточнюючих) реєстрів.

Позивачем надано до суду витяг з реєстру виданих та отриманих податкових накладних за 2014 ріку, з якого вбачається що позивачем виправлено помилку у вказаному реєстрі за податковою накладною №22, в частині визначення дати виписки податкової накладної з 20.10.2014 р. на 10.09.2014 р.

Крім, того ТОВ «Атлантик-Гейзер» 10.02.2015 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

При цьому суд зауважує, що відповідно до абз. 15 п. 201.10 ст. 201 ПК України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача, що у випадку розбіжностей даних про зареєстровані накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних з даними про податкові накладні, зазначені позивачем у реєстрі виданих та отриманих накладних, такі податкові накладні вважаються незареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, з огляду на наступне.

За приписами абз.9 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015р.) відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Проте факт реєстрації спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджено матеріалами справи.

Отже, сама по собі розбіжність в зазначенні даних про податкові накладні в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за наявності належним чином оформлених податкових накладних не позбавляє права платника податку на формування податкового кредиту.

Також, відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015р.) органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Між тим, відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів щодо листування податкового органу з позивачем в межах п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України щодо виявлених розбіжностей.

Таким чином формування податкового кредиту платника ПДВ здійснено відповідно до п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Отже суд доходить до висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит у жовтні 2014 р. в сумі 11333,34 грн. за податковою накладною виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівброк" №22 від 10.09.2014 р. на загальну суму 68000,64 грн. в т.ч. ПДВ 11333,34 грн., яка є зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних та складена у відповідності до порядку заповнення податкової накладної.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи, відповідач не довів правомірності та обґрунтованості мотивів винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт донарахування податку на додану вартість, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування штрафної (фінансової) санкції передбаченої п.п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

З огляду на викладене, вимога позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.02.2013 року обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись Податковим кодексом України, ст.ст. 7-11, 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 20.02.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок 4011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер" (адреса: 62441, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни вул. Пушкінська 6, код 35586049) судовий збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 травня 2015 року.

Суддя Волошин Д.А.