Справа № 809/1886/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. Справа № 876/255/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Державного реєстратора реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківської області - Лозової Христини Олексіївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,-

встановив:

16.06.2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із позовом до відповідача - Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Державного реєстратора реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківської області - Лозової Христини Олексіївни про скасування рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності № 1176120 від 27.03.2013 року за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на 69/100 та 31/100 житлового будинку відповідно, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язання відповідача скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності № 464961 і № 464985 від 25.03.2013 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 року, судом першої інстанції залучено до участі у розгляді адміністративної справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснено державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на 69/100 та 31/100 житлового будинку по АДРЕСА_2, який є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 01.08.2006 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1088. При цьому реєстрація права власності на предмет іпотеки прийнята на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року у справі № 0907/4950/2012 року, яке в подальшому було скасовано рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.01.2013 року у справі № 0907/4950/12. Відповідно, відсутні правові підстави для реєстрації права спільної часткової власності за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на 69/100 та 31/100 житлового будинку по АДРЕСА_2.

Тому, на думку позивача, оскаржуване рішення державного реєстратора за № 1176120 від 27.03.2013 року підлягає скасуванню в силу вимог частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та підлягають вилученню із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності № 464961 та № 464985 від 25.03.2013 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. позов задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Лозової Христини Олексіївни про державну реєстрацію права спільної часткової власності № 1176120 від 27.03.2013 року за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на 69/100 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, номер запису про право власності № 464961 від 25.03.2013 року, вчинений на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року (справа № 0907/4950/2012).

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Лозової Христини Олексіївни про державну реєстрацію права спільної часткової власності № 1176120 від 27.03.2013 року за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на 31/100 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, номер запису про право власності № 464985 від 25.03.2013 року, вчинений на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року (справа № 0907/4950/2012).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до переконання, що державним реєстратором прийнято рішення № 1176120 від 27.03.2013 року про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на 69/100 та 31/100 житлового будинку по АДРЕСА_2, за відсутності підстав для його прийняття, оскільки рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року у справі № 0907/4950/2012 скасовано рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.01.2013 року, яке набрало законної сили з моменту проголошення.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили її в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти зокрема зазначають, що суд першої інстанції при постановленні судового рішення вийшов за межі власної юрисдикції, вирішивши по суті питання, яке належить до компетенції Державної реєстраційної служби України і Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції як її територіального органу.

Апелянти посилаються на п.10.2 Постанови Пленуму ВАСУ «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 та наголошують на тому, що суд позбавив їх можливості захистити свої права та інтереси, оскільки розглянув судову справу без участі третіх осіб.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за №1952-ІV від 01.07.2004 року (із змінами і доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України №1952-ІV, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В силу п.5 ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27.03.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Лозовою Христиною Олексіївною прийнято рішення № 1176120 від 27.03.2013 року про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на 69/100 та 31/100 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, номер запису про право власності № 464961 і № 464985 від 25.03.2013 року відповідно, вчинених на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року (справа № 0907/4950/2012).

Вказане рішення прийнято на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у відповідності до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року у справі № 0907/4950/2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку.

Даним рішенням суду від 11.05.2012 року визнано:

1) за ОСОБА_1, жителем АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, право власності на другий поверх загальною площею 95,2 м.кв., третій поверх загальною площею 94,8 м.кв. житлового будинку (літера - А) - частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2;

2) за ОСОБА_2, жителькою АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на перший поверх загальною площею 123,8 м.кв. житлового будинку (літера - А), літну кухню загальною площею 60,1 м.кв. (літера - Б), гараж загальною площею 54,1 м.кв. (літера В) - частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, а також прибудинкову територію площею 0,04га (а.с.21-23).

Однак, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 03.01.2013 року рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківській області від 11.05.2012 року у справі № 0907/4950/2012 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 - відмовлено.

Частиною 1 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені обставини справи, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що державним реєстратором прийнято рішення № 1176120 від 27.03.2013 року про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на 69/100 та 31/100 житлового будинку по АДРЕСА_2, за відсутності підстав для його прийняття, так як рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року у справі № 0907/4950/2012 було скасовано рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.01.2013 року, яке набрало законної сили з моменту проголошення. Дане рішення апеляційного суду не було враховано державним реєстратором при вчиненні реєстраційних дій.

Як наслідок, подальша державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року у справі № 0907/4950/2012, яке було скасовано судом апеляційної інстанції, є протиправною, а наявність державної реєстрації права власності на підставі цього рішення, з якою Закон пов'язує виникнення права на нерухоме майно є такою, що не відповідає підставам набуття права власності та обсягу зареєстрованих прав.

Тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав № 1176120 від 27.03.2013 року за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 на 69/100 та 31/100 житлового будинку відповідно, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, статтею 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

В контексті вищевикладеного варто врахувати пункт 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1141 від 26.10.2011 року, яким встановлено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:

1)підстава для скасування державної реєстрації прав:

назва документа;

дата видачі документа;

номер документа;

ким виданий (оформлений) документ;

додаткові відомості про документ;

2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав;

3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав:

назва рішення;

дата формування рішення;

індексний номер рішення;

4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора;

5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

Як наслідок, в даному випадку суд першої інстанції вірно виходив з того, що з урахуванням висновку суду про протиправність державної реєстрації прав власності за третіми особами та скасування судовим рішенням такої державної реєстрації прав, у державного реєстратора виникає обов'язок зробити відмітку про скасування державної реєстрації прав. Тому, наявність в Державному реєстрі прав, записів про державну реєстрацію права власності № 464961 та № 464985 від 25.03.2013 року жодним чином не порушує права позивача, оскільки такі записи відображають здійснені реєстраційні дії та не є державною реєстрацією цих прав у розумінні Закону.

Отже, колегія суддів виходить з того, що позовні вимоги про зобов'язання державного реєстратора прав скасувати у Державному реєстрі прав записи про державну реєстрацію права власності № 464961 та № 464985 від 25.03.2013 року не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. по справі № 809/1886/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик