Справа № 629/5334/13-а
Суддя: Дегтярчук М. О.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/5334/13-а
Номер провадження 2-а/629/1/15
Постанова

Іменем України

25.05.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківській області у складі: головуючого судді - Дегтярчук М.О., при секретарі - Беззубенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області,третя особа:ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області незаконним, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить суд визнати незаконним рішення виконкому Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 30 серпня 2013 року, посилаючись на те,що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала в соціальній сфері в Орільському дитячому садку. У грудня 1990 року вийшла на пенсію. 19 грудня 2001 року рішенням виконкому Орільської селищної за №294, на підставі Указу Президента України від 28 червня 1999 року №765/99 «Про додаткові заходи щодо задоволення потреб громадян в земельних ділянках»,що передбачає виділення ділянок землі працівникам соціальної сфери їй була виділена ділянка землі площею 1га, розташованої на території Орільської селищної ради для ведення особистого господарства. 30 серпня 2002 року рішенням виконкому Орільської селищної ради за №222 земельна ділянка, яка раніше була виділена ОСОБА_1, передана в постійне користування сторонній особі -громадянці ОСОБА_4 Відповідно до заяви ОСОБА_1 про відмову від користування виділеної земельної площі на користь ОСОБА_4, написаної від її імені її чоловіком -ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Про те,що вищевказана земельна ділянка передана сторонній особі, ОСОБА_1 дізналася лише 08 листопада 2013 року. В своєму позові ОСОБА_1 зазначила,що вона ніяких заяв про відмову від виділеної їй земельної ділянки площею 1га,яка розташована на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області на користь сторонньої особи нікому і ніколи не писала і заяву свого покійного чоловіка від її імені про відмову від виділеної земельної ділянки уперше побачила 13 листопада2013 року. В зв»язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з позовом та просить визнати незаконним рішення виконкому Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 30 серпня 2013 року за № 222 « Про виділення земельної ділянки площею 1га на постійне користування для ведення підсобного господарства гр..ОСОБА_4 на ділянці земельної площі,яка раніше 19 грудня 2001 року рішенням виконкому Орільської селищної ради за № 294 була виділена гр.. ОСОБА_1.»; зобов»язати Орільську селищну раду офіційно письмово повідомити Лозівський районний відділ земельних ресурсів в Харківській області про призупинення оформлення Державного акту ділянки землі 1 га,на ім.»я ОСОБА_1,яка 30 серпня 2002 року була передана на постійне користування гр.ОСОБА_4, на земельній ділянці, яка раніше 19 грудня 2001 року рішення Орільської селищної ради за № 294 була передана гр.. ОСОБА_1

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити їх в повному обсязі(а.с.163-165).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає розглядати справу за його відсутності,підтримує надані раніше заперечення та в задоволенні позовних вимог гр..ОСОБА_1 прохає відмовити(а.с.193). Як по пояснював раніше в судовому засіданні представник відповідача, що позивач безпідставно вказує на те,що заява про відмову від користування земельною ділянкою, написана її покійним чоловіком: ця заява була написана і подана самою ОСОБА_1 В ній вона висловила своє волевиявлення про відмову від земельної ділянки і передачу її ОСОБА_4-племінниці. На підставі вказаної заяви було ухвалено рішення орільської селищної ради, яке ніким не оспорювало ся і не відмінювалося. Щодо твердження позивача про те, що вона лише 8листопада 2013 року дізналася про передачу земельної ділянки ОСОБА_4,представник відповідача зазначив,що відповідно до ст.50 Земельного кодексу Української РСР від 15.03.1991 року, який діяв на той час, а зараз втратив чинність, громадяни Української РСР,які виявили бажання вести селянське(фермерське) господарство,що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей,надаються за бажанням та відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року №742-1V(зі змінами) особисте селянське господарство - це господарська діяльність,яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами,які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають,з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва,переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства,тому в зв»язку з вище наведеним можна дійти висновку,що земельна ділянка не оброблялася ОСОБА_1 та членами її сім»ї до 08.11.2013 року,хоча вона вважала,що є законним користувачем земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила(а.с.205,206). Проте, раніше в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснювала,що 12 років тому ОСОБА_1 добровільно передала їй свою земельну ділянку,площею 1 га. На протязі всіх цих років жодних претензій щодо спірної земельної ділянки позивачка їй не пред»являла.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 19.12.2001 року № 294 ОСОБА_1, як працівнику соціальної сфери на селі та іншим громадянам Орільської селищної ради, було виділено в постійне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.(а.с. 10, 14).

25.02.2002 року від імені позивача ОСОБА_1 на імя голови Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області було подано заяву, в якій вона прохає прийняти її відмову від земельної ділянки, яка була виділена відповідно до рішення селищної ради від 19.12.2001 року та передати в користування племінниці ОСОБА_4.(а.с. 11). Із витягу протоколу № 09 засідання виконавчого комітету Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 30.08.2002 року вбачається, що заяву гр. ОСОБА_1 задоволено.

30.08.2002 року рішенням виконавчого комітету Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області спірна земельна ділянка площею 1,0 га для ведення особистого підсобного господарства, була виділена гр. ОСОБА_4, в зв»язку з відмовою гр. ОСОБА_1.(а.с. 12,17).

Із копії відповідей Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 13.11.2013 року на заяви ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету Орільської селищної ради за №222 від 30.08.2002 року та повернення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 вбачається,що селищна рада не має повноважень щодо скасування або прийняття будь-яких рішень про передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності, у власність або користування (а.с.18-20).

В своєму позові позивачка вказує на те, що їй стало відомо про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки площею 1,0га для ведення особистого селянського господарства лише 08.11.2013 року,коли до неї приїхав син - ОСОБА_10 і вона попросила його дізнатися, яким чином можна переоформити виділену їй земельну ділянку на нього. Крім того, зазначила, що ніяких заяв про відмову від виділеної їй земельної ділянки на користь сторонніх осіб ніколи і нікому не писала, та заяву, яку написав її покійний чоловік від її імені не бачила. Зазначила, що її покійний чоловік жодного відношення до спірної земельної ділянки не мав, і права розпоряджатися нею вона особисто не давала. Таким чином вважає, що рішення Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області прийняте на підставі сфальсифікованої заяви.

Проте, як пояснювала раніше в судовому засіданні ОСОБА_4, позивачка достовірно знала, що спірна земельна ділянка знаходиться у її користуванні. ОСОБА_1 сама ініціювала в 2002 році передачу земельної ділянки,запропонувала їй передати її для господарських потреб,на що та погодилася. ОСОБА_1 власноручно написала заяву про передачу їй земельної ділянки, а не її покійний чоловік, як вона стверджує в позові. Також, пояснила, що покійний чоловік позивачки доводився їй дядьком, вони мали добрі родинні стосунки. За весь цей час з 2002 року по сьогоднішній день вона добросовісно користується земельною ділянкою,обробляє її, своєчасно сплачує податок. Однак в силу поганого стану здоров»я, необізнаності, вона до цих пір юридично документи на право власності не оформила. З урожаю вона постійно надавала сім»ї ОСОБА_1 зерно, оскільки вони вели підсобне господарство. Крім того, зазначила, що саме позивачка зі своїм покійним чоловіком запропонували їй дану земельну ділянку, оскільки вони кожен рік оформлювали субсидію по наданню пільг на оплату послуг з електроенергії та газопостачання і якщо в їхньому користуванні знаходиться земельна ділянка, то пільг б не отримували. Натомість сім»я ОСОБА_1 отримувала пільги по сплаті за надання послуг з електроенергії та газопостачання. Також зазначила, що на протязі цього часу вона самостійно сплачувала земельний податок на спірну земельну ділянку, про що також свідчить довідка надана Лозівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 17.02.2014 року,з якої вбачається,що нарахування земельного податку гр. ОСОБА_4 в 2002 -2010р. проводилося відповідно до Закону України «Про плату за землю» № 2535-Х11 від 03.07.1992р. Нараховані суми були сплачені нею в повному обсязі.(а.с.95).

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських,селищних,міських рад.

Відповідно до ст.59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача,якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В зв»язку з вищевикладеним, суд вважає,що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки позивачем та його представником не надано жодних доказів про те, що їй не було відомо про передачу земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні іншої особи та доказів на підтвердження того, що саме її покійний чоловік писав заяву про відмову від користування спірною земельною ділянкою, а не вона власноручно .

Суд вважає,що правова позиція,викладена в поясненнях,наданих представником відповідача в судовому засіданні та його запереченні має законні підстави,тому суд погоджується з нею та вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6,17,104,162,163КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області,третя особа:ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області незаконним - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.О. Дегтярчук