Справа № 2а-1337/12/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року № 2а-1337/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого -судді: Мартинюка В.Я.

суддів Карп'як О.О.

Гавдика З.В.

секретар судового засідання Присташ І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової служби України про визнання наказів протиправними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про, з врахуванням наявних в матеріалах справи уточнень,:

- визнання незаконним та скасування наказу Державної податкової адміністрації України від 20.05.2010 року № 688-о в частині звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1) з посади начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України та зарахування його в розпорядження ДПА України;

- визнання незаконним та скасування наказу Державної податкової служби України від 20.01.2012 року № 90-о в частині звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1) з податкової міліції у запас Збройних Сил України;

- поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки при Державній податковій службі у Львівській області Управління внутрішньої безпеки Державної податкової служби України;

- зарахування часу вимушеного прогулу, починаючи з 20 січня 2012 року до вислуги років у календарному обчисленні;

- зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період роботи з 20.05.2010 року по 14.02.2014 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 14 квітня 2010 року, у зв'язку із службовою необхідністю, його відкликано із чергової відпустки (наказ ДПА України № 106-в від 14.04.2010 року). Керівництво Управління внутрішньої безпеки ДПА України йому, в числі начальників підрозділів інших областей, роз'яснило, що таке відкликання з відпустки пов'язане з проведенням ротації особового складу. На підставі цього позивачу запропонували продовжити службу на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА в Івано-Франківській області Управління ВБ ДПА України. На цю пропозицію ОСОБА_2 усно погодився після чого написав рапорт про виведення його в розпорядження ДПА України та другий рапорт про згоду із запропонованою посадою начальника відділу ВБ при ДПА в Івано-Франківській області УВБ ДПА України. Після написання ним відповідних рапортів наказом ДПА України № 688-о від 20 травня 2010 року, ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області УВБ ДПА України та виведено в розпорядження ДПА України. Однак, на запропоновану посаду його не призначено. В розпорядженні ДПА України він перебував з 20 травня 2010 року по 20 січня 2012 року. Наказом ДПС України № 90-о від 20.01.2012 року позивача звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил за пунктом 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів). З цим наказом належним чином він не ознайомлений. Про його існування дізнався випадково від колишніх співробітників.

Позивач просить справу розглядати без його участі.

Судом, у відповідності до ст.55 КАС України, допущено заміну відповідача на його правонаступника Державну фіскальну службу України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до положень ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

15.02.2010 року згідно з наказом ДПА України № 135-о "Про призначення працівників Управління внутрішньої безпеки ДПА України" підполковника податкової міліції ОСОБА_2 призначено на посаду начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України.

20.05.2010 року згідно з Наказом ДПА України № 688-о "Про звільнення з займаних посад працівників податкової міліції", ОСОБА_2 звільнений з посади начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України та зарахований в розпорядження ДПА України. Підстава: рапорт ОСОБА_2 від 17.05.2010 року.

Згідно з наказом Державної податкової служби України № 90-о від 20.01.2012 року "Про звільнення ОСОБА_2" підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1), який перебуває у розпорядженні ДПА України, звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил за пунктом 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів). Підстава: попередження про звільнення та пропозиції, акт про відмову в ознайомленні та одержанні пропозиції Голови ДПС України щодо працевлаштування підполковника податкової міліції ОСОБА_2

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової адміністрації України від 20.05.2010 року № 688-о "Про звільнення з займаних посад працівників податкової міліції" в частині звільнення ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Даний наказ було прийнято відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, з наступними змінами та доповненнями.

У пункті першому постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» установлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Згідно з пунктом 68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Проте у межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Застосування у такий спосіб згаданої норми матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2014 року справа №21-241а14, а тому, в силу положень ст.244-2 КАС України, враховується під час розгляду даного спору. При цьому, суд не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.

17.05.2010 року ОСОБА_2 подав на ім'я Голови ДПА України рапорт згідно з яким просив звільнити його з посади начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України та зарахувати в розпорядження ДПА України.

При цьому, у даному рапорті не зазначено конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися з посади.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що позивач та відповідач домовились про іншу дату, зокрема 20.05.2010 року - дата звільнення з посади, відсутні.

Відтак, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника міліції зі займаної посади до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, за відсутності такого прохання у рапорті про звільнення та за відсутності документів у підтвердження обставин досягнення згоди між сторонами про звільнення саме з цієї дати, є неправомірним.

При вирішенні позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу Державної податкової служби України від 20.01.2012 року № 90-о в частині звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1) з податкової міліції у запас Збройних Сил України, суд виходив з наступного.

Даним наказом позивача, який перебуває у розпорядженні ДПА України, звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 підпункту «г» згаданого Положення (через скорочення штатів).

У відповідності до положень згаданого підпункту особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Розділом ІV Положення викладено умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі передбачена можливість переміщення цих осіб по службі при скороченні штатів, але значення терміну "скорочення штатів" не розкрито, у зв'язку із чим при встановленні наявності такого скорочення і правомірності його проведення необхідно керуватися нормами трудового законодавства.

Суд зазначає, що у разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної служби публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Частиною першою Постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року №1128 "Деякі заходи щодо забезпечення виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 р. №1085" постановлено скоротити чисельність державних службовців, які працюють у центральних органах виконавчої влади і підпорядкованих їм територіальних органах, не менше ніж на 30 відсотків.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо скорочення кількості посад начальників відділів внутрішньої безпеки при Державних податкових службах областей Управління ВБ Державної податкової служби України порівняно з їх кількістю при Державних податкових адміністраціях областей Управління ВБ Державної податкової адміністрації України.

В пункті 45 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29 липня 1991 року №114 наведений вичерпний перелік підстав для переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі.

Відповідно до висновку атестаційної комісії ДПА України від лютого 2010 року позивач відповідав займаній посаді.

Представником відповідача не надано жодних матеріалів, які б свідчили про проведення інших засідань атестаційної (кадрової) комісії та її висновків щодо можливості подальшого використання на службі позивача.

Судом не беруться до уваги подані відповідачем докази про попередження позивача про звільнення, а саме: попередження про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2, пропозиція позивачу для подальшого проходження служби відповідних посад (а.с. 80- а.с.81 Том.1), рапорти про те, що в приміщенні торгового центру "Ашан" позивачу вручались матеріали попередження про звільнення та перелік запропонованих посад; Акт про відмову в ознайомленні та одержанні пропозицій щодо працевлаштування ОСОБА_2 (а.с.82-85 Том.1), з врахуванням наступного.

У попередженні про звільнення та у пропозиціях відсутні дати їх складання, рапорти та відмова від підпису містять розбіжності з актом про відмову від 10.11.2011 року, що не дає можливість суду встановити коли саме позивача було повідомлено про вивільнення та надано пропозиції запропонованих посад.

Оскільки позивача протиправно було зараховано у розпорядження, протиправним є також і звільнення його як такого що перебуває у розпорядженні. При цьому, судом враховано те, що звільнення позивача у такий спосіб порушує його право на відповідні виплати та соціальні гарантії пов'язані з таким звільненням.

В контексті викладеного, судом встановлені порушення щодо видання наказу Державної податкової служби України від 20.01.2012 року № 90-о "Про звільнення ОСОБА_2", а тому такий є протиправним.

У відповідності до положень абзацу першого п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, в редакції чинній на момент захисту права у суді, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Згідно з абзацом другим цього ж пункту, якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що позивача було протиправно зараховано у розпорядження та в подальшому звільнено, його належить поновити на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області з 21.05.2010 року (оскільки день звільнення вважається днем перебування на службі, згідно абзацу другого п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110).

Також, судом враховано те, що за період розгляду даної справи у судах адміністративної юрисдикції, трудові правовідносини між позивачем та роботодавцем зазнали змін, а саме 14.02.2014 року наказом за №10-о ОСОБА_2 звільнений з податкової міліції у відставку за пунктом 65 підпункту «а» згаданого Положення (за віком). Дані обставини останнім не заперечуються та не оспорюються.

Відтак, задля захисту та відновлення права позивача на працю та соціальних гарантій, його належить поновити на зазначеній вище посаді з 21.05.2010 року по 14.02.2014 року.

З врахуванням викладеного підлягає задоволенню також і вимоги про зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період роботи з 21.05.2010 року по 14.02.2014 року.

Щодо вимоги про зарахування часу вимушеного прогулу, починаючи з 20.01.2012 року до вислуги років у календарному обчисленні суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивач не звертався до відповідача з такою вимогою у позасудовому порядку, а тому, на час розгляду справи у суді, між сторонами відсутній спір щодо такої вимоги. Крім того, розгляд суду такої вимоги без попереднього розгляду її відповідачем буде нічим іншим як втручанням суду у внутрішню діяльність останнього та порушенням принципу розподілу влади.

З огляду на викладене адміністративний позов є обґрунтованим в частині скасування наказів, поновлення на посаді з 21.05.2010 року по 14.02.2014 року та щодо зобов'язання нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за період з 21.05.2010 року по 14.02.2014 року, а тому в цій частині підлягає до задоволення. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайному виконанню підлягає постанова суду в частині поновлення ОСОБА_2 у податковій міліції Державної податкової служби України.

Крім того, з врахуванням положень ст.162 КАС України, в резолютивній частині постанови належить зазначити про протиправність спірних наказів, а не про їх незаконність, як просить позивач.

З урахуванням положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не стягуються.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової адміністрації України від 20.05.2010 року № 688-о в частині звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1) з посади начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України та зарахування його в розпорядження ДПА України.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 20.01.2012 року № 90-о в частині звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1) з податкової міліції у запас Збройних Сил України.

4. Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України з 21.05.2010 року по 14.02.2014 року.

5. Зобов'язати Державну фіскальну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_2, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, середнє грошове забезпечення за період з 21.05.2010 року по 14.02.2014 року, за виключенням податків і зборів.

6. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

7. Постанову в частині стягнення середньомісячного грошового забезпечення в сумі 7592 грн. 28 коп. (сім тисяч п'ятсот дев'яносто дві гривні двадцять вісім копійок), за виключенням податків і зборів, та поновлення на посаді ОСОБА_2 звернути до негайного виконання.

8. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

9. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текс постанови виготовлений 28.05.2015 року.

Головуючий-суддя В.Я.Мартинюк

суддя О.О.Карп'як

суддя З.В.Гавдик