Справа № 826/20143/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» про стягнення заборгованості перед бюджетом з розрахункових рахунків Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» заборгованість у розмірі 2 555 775,00 грн. на р/р 0008, одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва (), банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Код банку 820019.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві пред'явлено вимоги про стягнення з ПрАТ «Київспецтранс» 2 555 775,00 грн. податкового боргу, що виникли на підставі поданих платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість за період січня, липня - жовтня 2014 року, а саме: - за січень 2014 р. № від 19.02.2014 року, якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 578966,00 грн.; - за липень 2014р. № від 20.08.2014р., якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 593 882,00 грн.; - за серпень 2014р. № від 19.09.2014р., якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 434 033,00 грн.; - за вересень 2014р. № від 17.10.2014р., якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 375 972,00 грн.; - за жовтень 2014р. № від 20.11.2014р., якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 572 922,00 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем здійснена часткова сплата заборгованості ПДВ за вищевказаний період, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями по розрахункових рахунках відповідача, зокрема: - Реєстр відправлених документів з 01.02.2014 по 28.02.2014рр. щодо сплати ПДВ за січень 2014 року на суму 330 000, 00грн.; - Реєстр відправлених документів з 01.08.2014 по 21.08.2014рр. щодо сплати ПДВ за липень 2014 року на суму 191 800,00 грн.

Відтак, загальна сума заборгованості, що сплачена позивачем у добровільному порядку становить 521 800, 00 грн.

А отже, різниця між нарахованим податком на додану вартість ПрАТ «Київспецтранс» в період січень, липень-жовтень 2014 р. становить 2 555 77,00 - 521 800, 00 грн. (сплата ПДВ) = 2 033 975, 00 грн., та що не спростовано апелянтом у встановленому порядку доказами, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України.

Положеннями пп.14.1.175 п.14.1. ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

В силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Як встановлено ст.131.2 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідачем визнано позов в частині стягнення заборгованості у розмірі 2 033 975,00 грн., а в іншій частині надано відповідні докази стосовно самостійної сплати вказаної частини боргу.

Враховуючи викладене, та факт часткової самостійної сплати позивачем заборгованості з ПДВ, що було належно доведено відповідачем, судова колегія вважає, що вимоги апелянта є необґрунтованими.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та обставин вбачається неправомірність вимог податкового органу, та невідповідність його посилань обставинам справи в частині стягнення суми заборгованості у повному розмірі, який вказано в позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Позивач як суб'єкт владних повноважень всупереч вищевказаних вимог не надав до суду належні докази правомірності своїх вимог, та не обґрунтував їх у встановленому порядку.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 23.02.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.