Справа № 826/2242/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2015 року № 826/2242/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби Сімферопільського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, Державної виконавчої служби України, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Залізничного відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим (далі-відповідач-1), Державної виконавчої служби України (далі - відповідач-2), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - відповідач-3), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

зобов'язати Державну виконавчу службу України звернутись до державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України з заявою про припинення обтяження, а саме зняття арешту з рухомого майна, що належить ОСОБА_1 ;

зобов'язати Державне підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внести запис до реєстру обтяжень рухомого майна про припинення обтяження рухомого майна, що належить ОСОБА_1

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з невиконанням постанов ВДАІ у добровільному порядку Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського управління юстиції Автономної республіки Крим було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з позивача штрафів за порушення правил дорожнього руху на підставі цих постанов та було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу позивача Peugeot 206 (державний номер НОМЕР_1)та направлено на зберігання на спеціальний майданчик за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19. Водночас, позивач зазначає, що у зв'язку із неврегульованістю ситуації щодо процесу здійснення виконавчих проваджень на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 не може виконати належним чином свої зобов'язання щодо оплати штрафів в повному обсязі та, як наслідок, не може домогтись зняття арешту відповідачем-1.Отже, враховуючи зазначене, позивач просить суд зняти арешт з рухомого майна.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, наголошуючи на тому, що відомості про обтяження рухомого майна позивача, а саме автомобіля марки Peugeot 206 (державний номер НОМЕР_1), власник ОСОБА_1, відсутні в реєстрі.

Представники відповідача-1 та відповідача-3 не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавали.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Заявою від 27.01.2015 позивач зазначила відповідачу-2, що штрафних санкцій з боку ДАІ на неї не накладались, а тому накладення арешту на її автомобіль вважає безпідставним та додала лист-відповідь від 13.01.2015 №82005/15/34163, відповідно до якого відділ судових приставів по Залізничному району м. Сімферополя Управління ФССП по Республіці Крим вказав на відсутність постанов про накладення арешту на майно ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною виконавчою службою України листом від 03.02.2015 №Б-10001/3.1 повідомлено позивача, що відсутня можливість витребувати у посадових осіб органів державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим інформацію щодо стану виконання рішень суду, інших органів (посадових осіб), що перебувають на виконанні в даних органах державної виконавчої служби та вжити відповідних заходів реагування до вказаних осіб. Також, відповідачем-2 вказано, що на даний час на законодавчому рівні не врегульовано питання щодо порядку виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, в зв'язку з чим надати роз'яснення норм чинного законодавства з даного приводу не виявляється можливим.

Також, листом від 20.02.2015 №Д-1705/4.2 відповідач-2 вказав, що ними на адресу Міністерства юстиції України направлено пропозицію стосовно вирішення питань, пов'язаних з діяльністю органів державної виконавчої служби на тимчасово окупованій території, зокрема щодо визначення органу, поза межами тимчасово окупованої території, що буде здійснювати примусове виконання рішень судів та інших органів, підвідомчих органам державної виконавчої служби на території Автономної Республіки Крим, в тому числі вирішуватиме питання, пов'язані з арештами, накладеними органами державної виконавчої служби на тимчасово окупованій території. Після врегулювання порушених питань відповідна інформація буде розміщена на офіційному веб-сайті Державної виконавчої служби України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі по тексту - Закон України від 21.04.1999 р. № 606-XIV).

Згідно зі статтею 32 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 52 названого Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Порядок накладення арешту врегульований положеннями статті 57 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV, частиною 1 якою закріплено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 названої правової норми передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Тобто, з вищевикладених норм вбачається, що у разі завершення виконавчого провадження арешт із майна боржника повинен бути знятий, про що повинно бути повідомлено орган, якому направлялась для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Також скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду у разі незавершеного виконавчого провадження.

Як встановлено судом, станом на час розгляду справи відомості про обтяження рухового майна, а саме легкового автомобіля марки Peugeot 206, № кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, власник ОСОБА_1, відсутні в реєстрі.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

Державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження.

Державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.

Отже, суд зазначає, що доказів, які б підтвердили факт того, що на час судового розгляду справи транспортний засіб перебуває під арештом, суду не надано.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги про зобов'язання Державну виконавчу службу України звернутись до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з заявою про припинення обтяження, а саме зняття арешту з рухомого майна, що належить ОСОБА_1 та зобов'язання державне підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внести запис до реєстру обтяжень рухомого майна про припинення обтяження рухомого майна, що належить ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваних постанов.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко