Справа № 805/897/15-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. Справа № 805/897/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя

до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат»

про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд (з урахуванням наданих уточнень) стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 2 за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в сумі 48 729,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.

Відповідач має заборгованість перед Пенсійним фондом по відшкодуванню пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на загальну суму 64 268,32 грн, яка виникла за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. Станом на 1 жовтня 2014 року у підприємства була наявна заборгованість перед управлінням в розмірі 50 780,98 грн, яка фактично сплачена відповідачем протягом листопада та грудня 2014 року).

За період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року у підприємства виникла заборгованість в розмірі 91 118,99 грн.

У період жовтень 2014 року - лютий 2015 року відповідачем сплачено 77 631,65 грн.

Відповідно, розмір заборгованості, що підлягає стягненню в судовому порядку складає 64 268,32 грн: 50 780,98 грн (заборгованість підприємства станом на 1 жовтня 2014 року) + 91 118,99 грн (заборгованість за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року) - 77 631,65 грн (відшкодована сума підприємством у період з 1 жовтня 2014 року по 28 лютого 2015 року).

Згідно ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, р. 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2 у розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у пп. 2.1.1 п. 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах..

На підставі п. 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування визначається органами Пенсійного фонду в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV, які надсилаються підприємству.

На адресу відповідача були направлені розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2: № 1212/02 від 12 серпня 2014 року, № 1319/02 від 4 вересня 2014 року, № 337/02 від 5 вересня 2014 року, № 1544/02 від 9 жовтня 2014 року, № 24630/02 від 10 жовтня 2014 року, № 2283/02 від 7 листопада 2014 року, № 28006/02 від 4 листопада 2014 року, № 183/02 від 12 січня 2015 року, № 527/02 від 12 січня 2015 року, № 30629/02 від 12 січня 2015 року, № 191/02 від 13 січня 2015 року.

Відповідно до п. 6.8 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

В строки, передбачені законодавством відповідач не сплатив суму коштів Пенсійному фонду, у зв'язку з чим на адресу відповідача були направлені листи-вимоги від 3 жовтня 2014 року № 24964/02, 5 листопада 2014 року № 28214/02, від 5 грудня 2014 року № 30885/02, № 820/02 від 15 січня 2015 року з пропозицією усунути порушення законодавства, в яких відповідачу було запропоновано відшкодувати управлінню Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя витрати на виплату пільгових пенсій за списком № 2 на суму 64 268,32 грн за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року та відповідача було попереджено про звернення до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку.

Станом на час звернення позивача до суду із даним позовом зазначена заборгованість відповідачем була не сплачена (а.с. 3-5).

1 квітня 2015 року на електронну адресу суду (14 квітня 2015 року - на поштову адресу суду) надійшла заява від позивача про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що у зв'язку із частковою сплатою відповідачем заявленої заборгованості в розмірі 15 538,91 грн , позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 в розмірі 48 729,41 грн (а.с. 48-50, 64-66).

В судове засідання представник позивача не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В заяві про зменшення позовних вимог та окремо поданих клопотаннях від 3 квітня 2015 року вих. № 6956/07 (а.с. 77) та від 20 квітня 2015 року вих. № 7799/07 (а.с. 82) заявлено прохання про розгляд справи без участі представника управління (а.с. 48-50, 64-66).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи Публічне акціонерне товариство «Маріупольський графітовий комбінат» та його представник адвокат Олійник О.С. повідомлені судом належним чином. Причини неявки представника відповідача суду не повідомлені. Разом із цим 8 травня 2015 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про забезпечення його участі у справі в режимі відеоконференції у зв'язку із тим, що фактичне місце його роботи знаходиться у м. Києві (а.с. 86-88).

Ухвалою суду від 21 травня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судового засідання по справі в режимі відеоконференції (а.с. 113-114).

20 травня 2015 року на електронну адресу суду надійшли заперечення від представника відповідача, в яких зазначено наступне.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилається на розрахунки від 6 серпня 2014 року № 85/02 на суму 426,63 грн (вх. №1212/02 від 12 серпня 2014 року); від 4 вересня 2014 року №1319/02 на суму 1 451,54 грн; № 1337/02 від 5 вересня 2014 року на суму 1580,37 грн (всього на загальну суму 3 458,54 грн), при цьому, за розрахунком від 6 серпня 2014 року № 85/02 на суму 426,63 грн позивачем пропущений строк звернення до суду із даним позовом.

Так, відповідно до пункту 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, строк сплати відшкодування за серпень минулого року сплинув 25 серпня 2014 року, і з 26 серпня 2014 року позивач набув права на звернення до суду із вимогою про стягнення відшкодування за серпень.

При чому належним доказом обов'язку підприємства сплачувати відповідні суми позивачу Інструкція визначає саме розрахунок, а не інший документ.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Таким чином, строк звернення до суду із вимогою про відшкодування витрат за серпень минулого року сплинув 26 лютого 2015 року. Позов датований 27 лютого 2015 року, а зданий на пошту після 2 березня 2015 року (згідно опису вкладення).

Частиною 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Беручи до уваги наведене, представник відповідача просить залишити позовні вимоги позивача за серпень місяць минулого року в сумі 426,63 грн без розгляду.

Заявлена управлінням заборгованість в сумі 50 780,98 грн, яка виникла станом на 1 жовтня 2014 року, документально підтверджена лише в сумі 3 458,54 грн, а решта суми в 47 322,44 грн є не підтвердженою.

Тобто, із зазначеної позивачем заборгованості в сумі 50 780,98 грн станом на 1 жовтня 2014 року є обґрунтованою та підтвердженою доказами лише сума в розмірі 3 031,91 грн.

За період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2014 року позивач підтверджує свої вимоги розрахунками: від 9 жовтня 2014 року № 1544/02 на суму 1 580,37 грн; від 10 жовтня 2014 року № 24630/02 на суму 19 061,65 грн; від 7 листопада 2014 року № 2283/02 на суму 1 634,47 грн; від 4 листопада 2014 року № 28006/02 на суму 19 258,66 грн; від 12 січня 2015 року № 183/02 на суму 0 грн.; від 12 січня 2015 року № 527/02 на суму 20 556,39 грн; від 12 січня 2015 № 30629/02 на суму 20 154,74 грн; від 13 січня 2015 року № 191/02 на суму 1 451,54 грн.

Тобто позивач надав докази виникнення заборгованості відповідача з 1 жовтня 2014 року на загальну суму 83 697,82 грн, а не 91 118,99 грн, як помилково зазначено у позові.

Таким чином, позивач підтвердив свої вимоги поданими доказами на загальну суму 86 791,73 грн.

Заборгованість, яка виникла з 1 жовтня 2014 року, була погашена відповідачем в сумі 72 322,66 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: від 25 грудня 2014 року № 1286 на суму 26 933,08 грн, від 29 січня 2015 року № 61 на суму 10 000 грн.; від 24 лютого 2015 року № 116 на суму 13 850,67 грн; від 24 лютого 2015 року № 121 на суму 3 000 грн; від 26 лютого 2015 року № 136 на суму 3 000 грн; від 23 березня 2015 року № 192 на суму 15 538,91 грн.

Таким чином, на сьогодні залишок заборгованості відповідача за заявленими позовними вимогами складає 14 469,07 грн.

Крім цього представником відповідача зазначено, що позивачем не обґрунтована наявність нормативно-правових підстав позову.

Так, на сьогодні немає підстав для відшкодування відповідних платежів за рахунок відповідача, оскільки згідно пп. 2 розділу XV Закону № 1058-ІV цей обов'язок існував до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди (а.с. 101-105).

Враховуючи наведене вище, представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 1 вересня 2014 року (а.с. 101-105).

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має, представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до відомостей, отриманих з веб-сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, технічним адміністратором якого є ДП «Інформаційно-ресурсний центр» (https://usr.minjust.gov.ua/ua/home), Публічне акціонерне товариство "Маріупольський графітовий комбінат" (ПАТ "Маркограф"), , зареєстровано в якості юридичної особи 20 березня 1997 року, дата запису: 7 вересня 2004 року. номер запису: 1 000250; місцезнаходження відповідача: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Станіславського, буд. 9 (а.с. 20, 115-116). Перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя в якості страхувальника з 37 березня 1991 року за № 05-42-04-0003 (а.с. 18-19, 59).

Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя були призначені та виплачені пенсії на пільгових умовах особам, які працювали у відповідача та були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п.п. "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Список № 2), що не оспорюється сторонами по справі.

Згідно супровідних листів позивача до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року, відповідачу були направлені розрахунки за вказаний період на загальну суму 91 118,99 грн:

- супровідний лист від 3 жовтня 2014 року вих. № 24964/02 з відміткою про отримання відповідачем (а.с. 21);

- супровідний лист від 5 листопада 2014 року вих. № 28214/02 (а.с. 22), рекомендоване повідомленням про вручення № 87 7 (а.с. 39);

- супровідний лист від 5 грудня 2014 року вих. № 30885/02 (а.с. 23), рекомендоване повідомлення про вручення № 87 1 (а.с. 39);

- супровідний лист від 15 січня 2015 року вих. № 820/02 (а.с. 24), рекомендоване повідомлення про вручення № 87 2 (а.с. 40).

Разом із цим суду надані копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених та виплачених працівникам відповідача на підставі пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року на суму 83 697,82 грн.

Так, в матеріалах справи наявні:

- розрахунки за жовтень 2014 року на загальну суму 20 642,02 грн: № 727/2-04 від 5 жовтня 2014 року на суму 1 580,37 грн (а.с. 33), № 24630/02 на суму 19 061,65 грн (а.с. 34-35),

- розрахунки за листопад 2014 року на загальну суму 20 893,13 грн: № 856/2-04 від 5 листопада 2014 року на суму 1 634,47 грн (а.с. 29), № 28066/02 від 4 листопада 2014 року на суму 19 258,66 грн (а.с. 30-32),

- розрахунком за грудень 2014 року:№ 30629/02 року від 3 грудня 2014 року на суму 20 154,74 грн (а.с. 27-28),

- розрахунками за січень 2015 року на загальну суму 22 007,93 грн: № 527 від 12 січня 2015 року (а.с. 25-26) на суму 20 556,39 грн, № 484/02 від січня 2015 року на суму 0 грн (а.с. 41), № 417/02 від 13 січня 2015 року на суму 1 451,54 грн (а.с. 42).

Суду не надано доказів на підтвердження направлення Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на адресу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» інших розрахунків витрат зі сплати пільгової пенсії за списком № 2 за період жовтень 2014 року - січень 2015 року.

Згідно наданих суду копій платіжних доручень відповідача № 61 від 29 січня 2015 року, № 116 від 24 лютого 2015 року, № 121 від 24 лютого 2015 року, № 136 від 26 лютого 2015 року, № 192 від 23 березня 2015 року та банківської виписки з Філії Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» Публічним акціонерним товариством «Маріупольський графітовий комбінат» було перераховано позивачу в якості витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача на підставі пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за спірний період коштів на загальну суму 76 319,89 грн (а.с. 66, 106-108). Зазначене визнається і позивачем по справі (а.с. 3-7, 49-59, 64-74, 84).

Крім цього, відповідно до позовної заяви позивача та виписки з картки особового рахунку відповідача (а.с. 67-68) у листопаді 2014 року відповідачем було відшкодовано позивачу фактичних витрат зі сплати пільгової пенсії за списком № 2 в сумі 12 000,00 грн, а в грудні 2014 року - 38 780,98 грн (всього у листопаді - грудні 2014 року відповідачем сплачено 50 780,98 грн витрат на відшкодування пенсії).

Суду не надано доказів на підтвердження призначення цих платежів (із зазначенням періоду, за який відповідачем відшкодовані ці витрати позивача).

Як зазначено позивачем у позовній заяві, кошти у сумі 50 780,98 грн були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості відповідача з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача на підставі пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка виникла до 1 жовтня 2014 року.

Не погодившись із неоплатою відповідачем в повному обсязі витрат позивача на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача на підставі пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в сумі 91 118,99 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Ухвалою суду про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду від 16 березня 2015 року було запропоновано позивачу надати суду докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а відповідачу - пояснення щодо заявлених позовних вимог та доказів на підтвердження цих пояснень.

У зв'язку із неотриманням вказаних доказів ухвалою суду від 6 травня 2015 року провадження у справі було зупинено для надання сторонам додаткового часу для підготовки та надання суду додаткових доказів по справі.

Станом на час розгляду справи крім доказів, які були додані позивачем до адміністративного позову, та доказів, наданих представником відповідача до заперечень (копії платіжних доручень відповідача № 61 від 29 січня 2015 року, № 116 від 24 лютого 2015 року, № 121 від 24 лютого 2015 року, № 136 від 26 лютого 2015 року, № 192 від 23 березня 2015 року), - інших доказів суду не надано.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 71 КАС України суд розглядає справу та вирішує спір на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV ) на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 8 липня 2010 року Пенсійний фонд України - орган, уповноважений вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 (далі - Положення № 384/2011), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, позивач у справі - орган владних повноважень, який виконує у даних правовідносинах владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Як зазначено в адміністративному позові та не заперечується відповідачем по справі, пенсії працівникам ПАТ «Маркограф» у період жовтень 2014 року - січень 2015 року нараховувались та сплачувались Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто, у даному випадку застосовуються норми законодавства, якими врегульований порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону № 1058-IV, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Такої ж думки дотримується і Верховний Суд України у постанові від 31 січня 2011 року у справі за позовною заявою ВП "Рембудмонтаж" до управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п. 6.8 Інструкції.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, розрахунки за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року (спірний період) на загальну суму 83 697,82 грн управлінням направлялись відповідачу своєчасно (а.с. 21-35, 39-42), оскаржені не були; станом на час розгляду справи відповідачем сплачені фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, зазначені позивачем у вказаних розрахунках, у сумі 76 319,89 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Таким чином, несплачена за спірний період сума станом на час розгляду справи складає 7 377,93 грн.

Враховуючи наведене вище, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в сумі 7 377,93 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, ст. 69-71, ст. 86, ст. 94, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пыльгових пенсій - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» () на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області () заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 7 377 (сім тисяч триста сімдесят сім) гривень 93 копійки.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.