Справа № 818/55/15
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р.Справа № 818/55/15

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Зучек Є.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2015р. по справі № 818/55/15

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області про визнання нечинними наказів - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області з особового складу №170-к від 11.12.2014 р. "Про дисциплінарне стягнення".

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 14 Закону України «Про правила етичної поведінки», ст.5 Закону України "Про державну службу", та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Постанову суду першої інстанції, позивач не оскаржував.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 12.01.1995 р. працює у РВ ФДМУ по Сумській області, з 05.05.2000 р. на посаді головного спеціаліста відділу оцінки майна, є державним службовцем (а.с.156-159).

Крім того, як вбачається з протоколу звітно-виборних профспілкових зборів РВ ФДМ по Сумській області №1 від 25.02.2010 р. позивачку обрано головою ревізійної комісії профспілкової організації (а.с.138).

10.07.2014 р. головою профспілкової організації РВ ФДМ по Сумській області на адресу в.о. голови Фонду державного майна України Парфененка Д.М. було надіслано звернення з проханням розглянути питання щодо доцільності перебування на посаді начальника РВ ФДМ по Сумській області Михайленка Д.Г. та притягнення його до відповідальності.

До звернення було додано інформацію щодо діяльності Михайленка Д.Г. на посаді начальника РВ ФДМ по Сумській області на 7 аркушах, підписану головою профспілкової організації РВ ФДМ по Сумській області Глущенком Г.А. та головою ревізійної комісії профспілкової організації РВ ФДМ по Сумській області ОСОБА_1 Вказана інформація містила відомості щодо порушень діючого законодавства, які на думку заявників, відбувались в регіональному відділенні (а.с.31-38).

Оскільки начальник управління персоналу ФДМУ просив надати пояснення стосовно фактів, викладених у вищезазначеному зверненні, з метою перевірки, наказом начальника РВ ФДМ по Сумській області Михайленком Д.Г. від 22.07.2014 р. утворено робочу групу у складі: голова комісії - ОСОБА_6, члени комісії: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 За результатами перевірки голові комісії ОСОБА_6 наказано підготувати висновок у строк до 30.07.2014 р. (а.с.39-40).

Як вбачається з інформації про результати перевірки звернення голови профспілкової організації РВ ФДМ по Сумській області Глущенка Г.А. від 30.07.2014 р. комісією зроблено попередній висновок про те, що інформація голови профспілкової організації РВ ФДМ по Сумській області Глущенка Г.А. та голови ревізійної комісії профспілкової організації ОСОБА_1 при перевірці не знайшли свого підтвердження, звернення Глущенка Г.А. є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності, прийнято рішення продовжити подальшу перевірку інформації по з'ясуванню окремих фактів (а.с.113-118).

29.10.2014 р. головним спеціалістом з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_6 повідомлено доповідною запискою начальника РВ ФДМ по Сумській області Михайленка Д.Г., що за результатами перевірки звернення голови профспілкової організації Глущенка Г.А. та голови ревізійної комісії профспілкового комітету ОСОБА_1 встановлено, що останніми було допущено порушення ст.32 Конституції України, ст.5, 10 Закону України "Про державну службу", ст.6, 9 Закону України "Про правила етичної поведінки", у зв'язку з чим ОСОБА_6 просив вжити відповідні заходи реагування (а.с.42).

30.10.2014 р. начальником РВ ФДМ по Сумській області Михайленком Д.Г. видано наказ №150-к "Про проведення службового розслідування" з метою розслідування фактів порушення етики поведінки державного службовця головним спеціалістом відділу оцінки майна ОСОБА_1, враховуючи доповідну записку головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_6 від 29.10.2014 р., відповідно до Порядку службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2009 р. №950, яким створено комісію з проведення службового розслідування у складі: голова комісії - ОСОБА_12 - начальник відділу контролю та аудиту, члени комісії - ОСОБА_14 - начальник відділу оренди; ОСОБА_7 - заступник начальника відділу персоналу, організаційного забезпечення, по роботі зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю; ОСОБА_15 - в.о. начальника юридичного відділу; секретар комісії - ОСОБА_16, головний спеціаліст з питань запобігання та виявлення корупції відділу персоналу, організаційного забезпечення, по роботі зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю. Службове розслідування наказано провести у термін з 31.10.2014 р. по 14.11.2014 р. (а.с.43).

На час перебування ОСОБА_1 на лікарняному проведення службового розслідування зупинялось наказом начальника РВ ФДМ по Сумській області №151-к від 05.11.2014 р. та, відповідно до наказу №157-к від 17.11.2014 р. роботу комісії було продовжено (а.с.44-45).

Як вбачається з протоколу №1 засідання комісії з проведення службового розслідування від 18.11.2014 р. позивачку ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом про проведення службового розслідування, проте підпис про ознайомлення з наказом позивачка не поставила, у зв'язку з чим складено акт про ознайомлення від 18.11.2014 р. (а.с.46-48).

19.11.2014 р. відбулося друге засідання комісії з проведення службового розслідування, про що складено протокол №2 (а.с.49-51). До порядку денного було включено питання щодо опрацювання переліку питань, відповіді на які необхідно отримати від головного спеціаліста відділу оцінки майна ОСОБА_1., та отримання пояснень від головного спеціаліста відділу оцінки майна ОСОБА_1.

В ході цього засідання ОСОБА_1 не було запропоновано надати пояснення з питань, що стосуються службового розслідування, та постановлено вважати недоцільним проведення опитування ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що остання почала включати диктофон у своєму мобільному телефоні для ведення аудіозапису засідання комісії, відмовилась від ведення аудіозапису комісією та проігнорувала пропозицію залишити телефон на своєму робочому місці. Оскільки такі дії, на думку комісії, могли призвести до розголошення інформації, що стосується службового розслідування, комісія вирішила неможливим подальше спілкування з позивачкою та "у відповідь на агресивну поведінку ОСОБА_1, її небажання співпрацювати з комісією із службового розслідування", запропонувала позивачці залишити кабінет, де проводилось засідання комісії.

Надалі 24.11.2014 р. комісією було складено акт про проведення службового розслідування відносно головного спеціаліста відділу оцінки майна ОСОБА_1, відповідно до якого комісія дійшла висновку, що позивачкою порушені вимоги чинного законодавства з етичної поведінки державного службовця, а саме: 2.4, 2.5, 2.12 Загальних правил поведінки державного службовця, тому комісія пропонує застосувати до ОСОБА_1. дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.52-55).

З актом позивачка ознайомилась 26.11.2014 р., з висновком не погодилась.

Наказом №170-к від 11.12.2014 р. "Про дисциплінарне стягнення", відповідно до ст.147 КЗпП, ст.18 Закону України "Про правила етичної поведінки", ст.14 Закону України "Про державну службу" за вчинок, який порочить державного службовця та дискредитує державний орган, в якому він працює, головному спеціалісту відділу оцінки майна ОСОБА_1 оголошено догану на підставі акта про проведення службового розслідування відносно головного спеціаліста відділу оцінки майна ОСОБА_1 від 24.11.2014 р.; позбавлено ОСОБА_1 премії за грудень 2014 р.

Не погодившись з вказаними діями та прийнятими за їх результатами рішенням відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в наказі не вказав, порушення яких саме правил етичної поведінки, визначених в Законі України "Про правила етичної поведінки", було допущено ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до наказу з особового складу регіонального відділення від 11.12.2014 р. №170-К головному спеціалісту відділу оцінки майна ОСОБА_1. оголошено догану. Підставою винесення наказу про дисциплінарне стягнення є Акт про проведення службового розслідування відносно позивача від 24.11.2014 р.

ОСОБА_1. притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення етики державного службовця при зверненні до в.о. Голови ФДМУ Парфененка Д.М., в листі від 10.07.2014 р. №6.

У зв'язку із зверненням посадовими особами регіонального відділення ОСОБА_1. та Глущенком Г.А. до ФДМУ листом від 10.07.2014 р. №6 щодо доцільності перебування на посаді начальника регіонального відділення, з метою проведення перевірки, наказом регіонального відділення від 22.07.2014 р. №298 утворено робочу групу. Головою комісії призначено ОСОБА_6

Як слідує з Акту про проведення службового розслідування відносно позивача від 24.11.2014 р., за результатами проведеного аналізу робочої групи встановлено, що в листі від 10.07.2014 р. №6 допущено викладення неправдивої інформації щодо родинних зв'язків працівників регіонального відділення, втручання в їх приватне життя та членів сімей з вираженням неповаги, приниженням їх честі та гідності.

Про виявлення даних неправдивих фактів і було повідомлено начальника регіонального відділення доповідною запискою від 29.10.2014 р. головою робочої групи ОСОБА_6, яка стала підставою проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1.

Після проведення аналізу тексту інформації, язикової конструкції, особливостей застосування висловлювань, комісія із проведення службового розслідування встановила, що інформація до керівника ФДМУ, підписана ОСОБА_1., викладена не діловою мовою.

Звертаючись до центрального апарату ФДМУ, позивач допустив некоректні, принизливі висловлювання.

Також, у звернені безпідставно звинувачено працівників регіонального відділення у сплаті коштів за отримання посади державного службовця, у невиконанні державними службовцями своїх службових обов'язків.

Ознайомлення з наказом регіонального відділення про проведення службового розслідування відбулось у присутності членів комісії в кабінеті начальника регіонального відділення. Комісією складено акт про ознайомлення ОСОБА_1. з наказом.

В період роботи комісії та на момент закінчення перевірки заяви, клопотання, пояснення та зауваження, що стосуються службового розслідування, від позивача не надходили.

За таких обставин комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1. як державним службовцем порушено загальні обов'язки державного службовця, викладені у розділі II Загальних правил поведінки державного службовця, відповідно до яких державний службовець: повинен дотримуватися високої культури спілкування, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, інших осіб, з якими у нього виникають відносини під час виконання своїх посадових обов'язків; державний службовець зобов'язаний не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам суспільства та держави чи негативно вплинути на його репутацію; додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування (уникати нецензурної лексики, не допускати використання підвищеної інтонації під час спілкування), не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця; не може вчиняти дії, що перешкоджають нормальному функціонуванню державного органу.

ОСОБА_1. надавались для ознайомлення наказ „Про проведення службового розслідування" від 30.10.2014 р. та акт про проведення службового розслідування від 24.11.2014 р.

Перевіряючи правомірність дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються: КЗпП України, Законом України "Про державну службу", Законом України "Про правила етичної поведінки", Загальними правилами поведінки державного службовця, затвердженими наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 р. №214 (далі - Правила), Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 р.

Згідно ст.ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Закон України "Про правила етичної поведінки" визначає керівні норми поведінки осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, під час виконання ними службових повноважень та порядок притягнення їх до відповідальності за порушення таких норм.

Самі правила етичної поведінки передбачені розділом ІІ цього Закону, до яких, зокрема, віднесено: законність, пріоритет інтересів, політичну неупередженість, толерантність, об'єктивність, компетентність і ефективність, формування довіри до влади, конфіденційність, утримання від виконання незаконних рішень чи доручень, недопущення конфлікту інтересів, запобігання одержанню неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), декларування майна, доходів, витрат і зобов'язань фінансового характеру.

Згідно ст.18 Закону України "Про правила етичної поведінки" порушення особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правил етичної поведінки, визначених цим Законом, тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, кримінальну та матеріальну відповідальність з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб, визначених Конституцією і законами України.

Дисциплінарні стягнення відповідно до ст.14 Закону України "Про державну службу" застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Оскаржуваний наказ про дисциплінарне стягнення містить посилання на вказані статті законів, якими передбачено дисциплінарну відповідальність працівника, а також вказівку про те, що позивачу оголошено догану за вчинок, який порочить державного службовця та дискредитує державний орган, в якому він працює, та зазначено підставу - Акт про проведення службового розслідування відносно позивача від 24.11.2014 р.

Щодо акту службового розслідування, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки, викладені комісією, є неконкретизованими.

З тексту акту та з пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, можна зробити висновок, що аналізу підлягав текст інформації, направленої на адресу в.о.голови ФДМУ, язикова конструкція, особливості застосування висловлювань, та комісія прийшла до висновків, що ОСОБА_1 було порушено вимоги законодавства з етичної поведінки державного службовця, а саме п.2.4, 2.5, 2.12 Правил, у зв'язку з допущенням позивачкою: - некоректних принизливих висловлювань, застосування деяких висловів у формі знущання; - безпідставного звинувачення працівників регіонального відділення: у сплаті коштів за отримання посади державного службовця, у невиконанні державними службовцями своїх службових обов'язків; - викладення неправдивої інформації щодо родинних зв'язків працівників регіонального відділення, втручання в їх приватне життя та членів сімей з вираженням неповаги, приниженням їх честі та гідності.

Відповідно до п.2.4 Правил, який узгоджується зі ст.5 Закону України "Про державну службу", державний службовець повинен сумлінно виконувати свої посадові обов'язки, дотримуватися високої культури спілкування, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, інших осіб, з якими у нього виникають відносини під час виконання своїх посадових обов'язків. Державний службовець зобов'язаний не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам суспільства та держави чи негативно вплинути на його репутацію.

Пунктом 2.5 Правил передбачено, що державний службовець має з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, їх об'єднань, а також юридичних осіб, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування (уникати нецензурної лексики, не допускати використання підвищеної інтонації під час спілкування), не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати прояви бюрократизму, відомчості та місництва, нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця.

На підставі п.2.12 Правил державні службовці не можуть брати участь у страйках і вчиняти інші дії, що перешкоджають нормальному функціонуванню державного органу.

Вказані вимоги закону не забороняють державному службовцю звертатися до вищестоящого органу, з метою донести інформацію про обставини, які на його думку перешкоджають нормальному функціонуванню державного органу, в якому він працює.

З листа від 10.07.2014 р. вбачається, що позивачка, підписуючи інформацію, погодилась з головою профспілкової організації, який звернувся з проханням розглянути питання щодо доцільності перебування на посаді начальника РВ ФДМ по Сумській області Михайленка Д.Г. та притягнення його до відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що позивачкою як членом профспілки було підтримано звернення до вищестоящого керівництва та висловлено оціночні судження, з приводу порушень діючого законодавства, які відбуваються в організації, де вона працює. Більше того, було повідомлено про події, які могли бути підставою для кримінального провадження.

Щодо неправдивості інформації, зазначеної в цьому листі, про що було вказано комісією з проведення службового розслідування в акті, колегія суддів зауважує наступне. Висновки про невідповідність даних, указаних в листі позивачкою, дійсним фактам, встановлені робочою групою (а.с.113-118), не свідчать про недостовірність інформації, долученої до листа, спрямованого до в.о. голови ФДМУ. Як встановлено судовим розглядом, за наслідками перевірки РВ ФДМ прокуратурою відкрито кримінальне провадження, чого не заперечував представник відповідача, та пояснили, що провадження відкрито за фактом за ст.191 Кримінального кодексу України. Отже, висновки про викладення позивачкою неправдивої інформації у листі, на думку суду, зроблені комісією передчасно.

Усі висловлювання, на некоректності яких наполягав представник відповідача, були зазначені в інформації в лапках та висловлювались, у тому числі, ОСОБА_1 як оціночні судження. Критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів позивачки висловлені в листі і спрямовані не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими вищестоящим органом. Крім того, на думку суду, межі допустимої критики стосовно державних службовців можуть бути ширшими у порівнянні із межами такої ж критики щодо звичайних громадян.

Статтею 30 Закону України "Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, особи, які вважають, що діями позивачки було принижено їхню гідність, честь чи ділову репутацію не позбавлені права звернутися до суду з вимогою про захист честі, гідності та відшкодування завданої моральної шкоди.

Будь-яких судових рішень про стягнення із ОСОБА_1 моральної шкоди за приниження честі, гідності чи ділової репутації відповідачами суду надано не було.

Крім того, суд зауважує, що критика була виражена у листі, направленому керівнику вищестоящого органу, а не розповсюджена, наприклад, у засобах масової інформації, що могло б спричинити певний розголос та нанести шкоду репутації державного органу.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо поширення інформації за фактами службового розслідування саме позивачем, оскільки надана відповідачем копія витягу з газети "Панорама" не підтверджує вказаних посилань.

Вищенаведене свідчить про безпідставність висновків комісії, що проводила службове розслідування, про порушення позивачкою етики державного службовця.

Відповідачем не доведено, який саме вчинок було допущено позивачкою, який би порочив її як державного службовця чи дискредитував державний орган, в якому вона працює.

До того ж, згідно п. 6 Порядку членам комісії, крім іншого, надається право: отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, інших працівників органу державної влади, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, усні чи письмові пояснення.

У разі відмови особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, надати пояснення члени комісії складають відповідний акт.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган на виконання вимог ст.149 КЗпП України повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як встановлено судовим розглядом, надати пояснення позивачці не пропонували ані комісія, ані керівник державного органу, який приймав рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п.8 Порядку у разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Проте, в порушення вказаних вимог Порядку, при прийнятті рішення комісією було враховано лише події, що відбувались під час її засідань та "перевищення" позивачкою прав, які надані особі, стосовно якої проводиться службове розслідування (а.с.53).

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначення в наказі посилання на акт, як на підставу оголошення догани не свідчить про правильність викладення причин притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, оскільки, посилаючись на ст.18 Закону України "Про правила етичної поведінки" відповідач в наказі не вказав, порушення яких саме правил етичної поведінки, визначених цим Законом, було допущено ОСОБА_1

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ №170-к від 11.12.2014 р. "Про дисциплінарне стягнення" є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. 14 Закону України «Про правила етичної поведінки», ст.5 Закону України "Про державну службу" та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2015р. по справі № 818/55/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Сіренко О.І.
Повний текст ухвали виготовлений 02.06.2015 р.