Справа № 601/2283/14-а 2-а/601/76/2014
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. Справа № 876/164/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.12.2014р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

17.10.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування рішення-повідомлення № 07/1520 від 21.08.2014 року про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї та зобов"язання поновити виплату державної соціальної допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у серпні 2014 року припинив виплату ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, оскільки нею в Декларації про доходи та майновий стан вказано недостовірну інформацію про наявність у власності сім'ї одного транспортного засобу, а також зобов'язано повернути кошти у розмірі 28 608,98 грн. як безпідставно отримані.

Позивач вважає, що рішення управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про припинення виплати державної соціальної допомоги не відповідає нормам закону, оскільки у власності і користуванні її сім"ї перебуває лише один транспортний засіб, який підлягає декларуванню - мінітрактор. Мотоцикл ІЖ 7107, номерний знак НОМЕР_1 було продано ОСОБА_2 в 2007 році.

Враховуючи дані обставини, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення відповідача про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям а також зобов"язати відповідача поновити виплату їй допомоги.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.12.2014 р. в задоволені позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення - повідомлення Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації №07/1520 від 21.08.2014 року, зобов'язання поновити виплату державної соціальної допомоги та стягнення судових витрат - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення відповідача № 07/1520 від 21.08.2014 року про припинення виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям винесене обґрунтовано, з урахуванням вимог ст. 7 Закону України „Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", п.п. 12, 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач - ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення не були враховані докази, надані позивачем, зокрема : пояснення (показання) чоловіка позивача - ОСОБА_3, якого ОСОБА_1 просила суд залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача і допитати як свідка; показання свідка ОСОБА_4, який набув у власність мотоцикл ІЖ 7107, номерний знак НОМЕР_1.

Апелянт зазначає, що усі ці пояснення (показання) прямо вказували на факт купівлі-продажу мотоцикла ІЖ 7107, що відбувся задовго до подання заяв ОСОБА_1 про призначення державної соціальної допомоги. Тобто на момент подання заяв про призначення допомоги ні позивач, ні члени її сім'ї не володіли і не мали у власності цього транспортного засобу.

ОСОБА_1 також вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що у власності її сім'ї перебував мотоцикл ІЖ 7107, оскільки він був зареєстрований за чоловіком позивача і його було знято з обліку лише 20.08.2014 року у зв'язку зі списанням, не відповідає дійсним обставинам справи і не узгоджується із законодавством.

На думку апелянта, інформація Держфінінспекції про те, що мотоцикл все ще був зареєстрований за чоловіком ОСОБА_1 не може бути належним доказом того, що мотоцикл досі перебуває у власності чи володінні її сім'ї. Він підтверджує лише факт державної реєстрації. Законодавство не пов'язує набуття чи припинення права власності на транспортний засіб із реєстрацією чи перереєстрацією транспортного засобу. Обов'язок провести таку перереєстрацію протягом 10 днів після купівлі лежав на покупцеві як новому власнику мотоцикла (п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затв. Кабінетом Міністрів України). Подаючи декларацію позивач навіть не припускала, що новий власник не провів необхідних дій щодо перереєстрації.

Отже, законодавство України не пов'язує момент припинення права власності на транспортний засіб також із зняттям транспортного засобу з реєстраційного обліку.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 р. № 1768-III (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до ст.2 Закону України № 1768-III, законодавство про державну соціальну допомогу складається з Закону України "Про прожитковий мінімум", цього Закону, інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини з надання державної соціальної допомоги.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

В силу абз.3 ч.1 ст. 7 Закону України № 1768-III, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Дана законодавча норма кореспондується із абз.5 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року „Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям", яка визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям".

Варто також врахувати ч. 4 ст. 7 Закону України № 1768-III якою передбачено, що якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Дана законодавча норма також відповідає приписам п.12 Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року „Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям".

Відповідно до п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення:

визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї;

повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;

у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті;

у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

В контексті вищевикладених законодавчих норм, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Актом №04-22/269 від 26.09.2014 року ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року та окремих питань за період з 01.01.2004 року по 01.07.2011 року, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області встановлено, що за чоловіком позивача ОСОБА_3, жителем с. Лосятин Кременецького району на момент подання інформації зареєстровано мотоцикл ІЖ-7107 державний номер НОМЕР_1, а також продано 09.04.2013 року автомобіль ВАЗ-2112 державний номер НОМЕР_2, вартість від продажу якого в декларацію від 25.10.2013 року дружиною ОСОБА_1 не внесено.

Із поданих позивачем 25.10.2013 року та 15.04.2014 року Декларацій про доходи та майновий стан, осіб які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, вбачається, що ОСОБА_1 вказала, що у власності її сім'ї перебуває лише міні трактор «Махінdrа» 2008 р.в. Крім того, позивача було попереджено про відмову у призначенні або припиненні виплати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім'ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка не повнолітніх дітей).

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, із наявної у матеріалах справи Довідки, виданої центром ДАІ №6102 м. Кременець від 20.08.2014 року - ОСОБА_3 (чоловіку позивачки) слідує, що мотоцикл ІЖ 7107, номерний знак НОМЕР_3, знятий з обліку 20.08.2014 року у зв'язку із списанням, а тому суд першої інстанції вірно не взяв до уваги твердження позивача про те, що на час звернення за призначенням державної соціальної допомоги у власності і володінні її сім"ї перебував лише один транспортний засіб - мінітрактор.

Колегія суддів не бере до уваги твердження апелянта про те, що факт купівлі-продажу мотоцикла ІЖ 7107 відбувся задовго до подання заяв ОСОБА_1 про призначення державної соціальної допомоги ( тобто на момент подання заяв про призначення допомоги ні позивач, ні члени її сім'ї не володіли і не мали у власності цього транспортного засобу ), оскільки дана обставина не знаходить свого підтвердження у матеріалах справи, так як позивачем не надано жодного належного та допустимого письмового доказу, який би підтверджував факт купівлі-продажу мотоцикла ІЖ 7107, номерний знак НОМЕР_3.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання апелянта на наявний у матеріалах справи лист ОСОБА_4 адресований Голові Кременецької РДА, згідно якого ОСОБА_4 набув у власність мотоцикл ІЖ 7107, номерний знак НОМЕР_1 у 2007 році, оскільки інші докази, з якими б у сукупності підтверджувався даний факт у матеріалах справи відсутні.

Згідно Довідки про зайво нараховану та виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї гр.ОСОБА_1 за період з 01.10.2013 року по 31.08.2014 року слідує, що управлінням соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації малозабезпеченій сім"ї ОСОБА_1 за період з 01.10.2013 року по 31.08.2014 року була зайво нарахована та виплачена державна соціальна допомога в розмірі 28608 грн. 98 коп.

З повідомлення від 21.08.2014 року про припинення державної соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення Кременецької РДА вбачається, що ОСОБА_1 припинено виплату державної соціальної допомоги починаючи з 01.09.2014 року та позбавлено права на призначення допомоги терміном на 6 місяців, зобов'язано повернути переплачену суму державної соціальної допомоги в розмірі 28 608,98 грн. на протязі десяти днів.

Згідно наявної у матеріалах справи квитанції № 23831676 від 22.08.2014 року ОСОБА_1 добровільно повернено відповідачу 10000 грн. зайво отриманих коштів.

Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що рішення відповідача № 07/1520 від 21.08.2014 року про припинення виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям винесене обґрунтовано, з урахуванням вимог ст. 7 Закону України „Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", п.п. 12, 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача поновити виплату державної соціальної допомоги її сім'ї з 01.09.2014 року, то така теж не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Так, відповідно до абз.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

ОСОБА_1 просить суд зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації поновити виплату державної соціальної допомоги її сім"ї з 01.09.2014 року, проте відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення).

Так, Кременецькою районною державною адміністрацією було розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо повернення зайво отриманих коштів та листом від 22.09.2014 року № х-445-060 було повідомлено заявника, що сім"я ОСОБА_1 права на допомогу не мала, оскільки в результаті ревізії документально підтверджено, що в користуванні сім"ї ОСОБА_1 на час звернення за допомогою було більше одного транспортного засобу. Однак позивачем дана відмова у судовому порядку оскаржена не була.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України № 1768-III та п.12 Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року „Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям", якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.12.2014 р. по справі № 601/2283/14-а, 2-а/601/76/2014 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик