Справа № 461/643/15-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 876/2686/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Сердюк О.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Берегової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

в с т а н о в и в :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 145 від 30.04.2014 р. «Про демонтаж прибудови та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.02.2015 р. в задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржила ОСОБА_1 Апеляційну скаргу мотивує тим, що на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1061 від 10.09.1998 р. її батьком було розпочато проведення будівельних робіт, однак він не завершив їх та не здав в експлуатацію здійснену добудову. Дане розпорядження не обмежене строком дії і є чинним на сьогоднішній день. З урахуванням вимог Закону України «Про планування і забудову територій», який втратив чинність 17.02.2011 р. та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», отримання дозволу на виконання будівельних робіт у інспекції державного архітектурно-будівельного контролю не вимагалося як на день визнання її наймачем квартири, так і на день винесення оскаржуваного рішення. Крім того, на момент винесення оскаржуваного розпорядження, законодавством не було передбачено одержання дозволу на виконання будівельних робіт при здійсненні будівельних робіт щодо об'єктів, які не відносяться до IV чи V категорії складності. Також апелянт зазначає, що батько за життя не здав реконструйовану квартиру в експлуатацію, проте вона має такий намір. Тому просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року та прийняти нову, якою повністю задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляційну скаргу, представника відповідача Берегову Т.О., яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1061 від 10.09.1998 р. було затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про можливість перепланування та розширення за рахунок прибудови квартири АДРЕСА_1, згідно поданих проектних пропозицій.

У відповідності до п.п.2.1, 2.2 п.2 розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1061 від 10.09.1998 р., ОСОБА_4 було зобов'язано розробити робочу документацію (ліцензованою проектною організацією) на виконання вказаних вище робіт та погодити її у встановленому чинним законодавством порядку та звернутися в інспекцію Держархбудконтролю для отримання дозволу на ведення робіт. І лише після виконання вимог вказаних вище пунктів, відповідно до п.п.2.3 п.2 цього розпорядження за власні кошти виконати роботи, згідно погодженого проекту.

30.04.2014 р. Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, на підставі листа інспекції державно-архітектурного будівельного контролю у Львівській області від 02.04.2012 р., акту ЛКП «Княже місто» від 01.11.2013 р., постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 29 від 10.04.2014 р. та протоколу № 13 засідання міжвідомчої комісії Галицького району від 22.04.2014р., було прийнято розпорядження № 145 «Про демонтаж прибудови та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», яким зобов'язано ОСОБА_1, наймача даної квартири, за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову та привести квартиру до попереднього стану.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст.100 Житлового кодексу України та п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., реконструкцію квартири АДРЕСА_1 було здійснено без одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, відповідно до законодавства.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального права та з неповним з'ясуванням всіх обставин по справі, виходячи з наступних міркувань.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № р-245 від 03.06.2010 р. було змінено договір найму жилого приміщення вказаної квартири та укладено його з ОСОБА_5, так як основний квартиронаймач - ОСОБА_4 помер 23.11.2009 р.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час прийняття розпорядження № 1061 від 10.09.1998 р.), до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належало право надання відповідно до закону дозволу на будівництво об'єктів містобудування незалежно від форми власності у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами; проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 31 Закону України «Про планування і забудову територій», державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади.

Згідно п.1 ст.3 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 225 від 25.03.1993 р. (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено видачу замовникам (забудовникам) та реєстрація в установленому порядку дозволів на виконання робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств.

Отже, на час прийняття розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №1061 від 10.09.1998 р. було передбачено отримання дозволу на будівництво, який видавався органом місцевого самоврядування.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження, наймач квартири змінився та не встановив відношення останнього до здійснення будівництва, тому посилання суду першої інстанції на ст.100 Житлового кодексу України та п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. стосовно правомірності зобов'язання позивача здійснити демонтаж прибудови та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану є безпідставним.

На час прийняття оскаржуваного розпорядження діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», статтею 37 якого передбачено, що право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, визначальним є визначення категорії складності об'єкта, будівництво якого здійснюється та надання його замовнику та генеральному підряднику чи підряднику.

Порядком віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011 р., передбачено ознаки таких об'єктів, до яких реконструкція квартири не відноситься.

Аналіз наведених вище обставин та нормативно-правових актів дає підстави прийти до висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано всі обставини, які мають значення по справі, а також порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року у справі № 461/643/15-а скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 145 від 30.04.2014 р. «Про демонтаж прибудови та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П.Нос

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26.05.2015 р.