Справа № 826/5248/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року 10:32 № 826/5248/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Хітько В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, позивач) до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.03.2015 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що дохід, отриманий позивачем від здійснення операцій з Казначейськими зобов'язаннями України, емітованими центральним органом виконавчої влади - Міністерством фінансів України, не включається до загального річного оподаткованого доходу та не підлягає оподаткуванню.

Також, позивач зазначає, що податковим агентом по сплаті податку з доходів фізичних осіб, в тому числі нерезидентів, можуть бути виключно юридична особа або самозайнята особа, якими позивач не являється.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що податковий орган діяв у межах повноважень, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки та запереченнях проти адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва проведено документальну позапланову невиїзду перевірку з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб платника податків ОСОБА_3 за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

За результатами перевірки складено акт №274/17-01/НОМЕР_2 від 20.02.2015 року (надалі - акт перевірки),

Згідно з висновками, викладеними в акті, перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 36, п. 51.1 ст. 51, пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 170.10.3 п. 170.10 ст. 170 Податкового кодексу України.

Вказані висновки обґрунтовані тим, що позивач у 2012 році виплатив дохід фізичним особам нерезидентам за цінні папери - Казначейські зобов'язання в сумі 7 884 905,00 грн., в результаті чого в бюджет держави підлягає сплаті податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку за 2012 рік в сумі 1 330 219,25 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки ОСОБА_3 подано до контролюючого органу заперечення на висновки акту перевірки, проте рішенням відповідача № 2406/Гр/26-59-17-01-23 від 11.03.2015 року висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акту перевірки, ДПІ у Шевченківському районі м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.03.2015р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку інших, ніж заробітна плата, у сумі 1 340 219,25 грн. та нараховано 335 054,82 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у 2012 році фізичною особою ОСОБА_3 здійснено ряд операцій з інвестиційними активами, а саме:

укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ 12/12/20-12 від 20.12.2012 року, згідно умов якого фізична особа-нерезидент ОСОБА_4, що є громадянином Литовської Республіки від імені і за рахунок якого діє ПАТ «Автокразбанк» на підставі довіреності № 14/19 від 19.12.2012 року та договору доручення № БД 12/12/20-11 від 20.12.2012 року (ліцензія НКЦПФР серії АЕ № 185198 від 19.10.2012 року на здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами - брокерська діяльність) продав, а фізична особа ОСОБА_3 придбав цінні папери у вигляді Казначейських зобов'язань загальною вартістю 3 977 849,00 грн., що емітовані МФУ;

укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД 12/12/21-1 від 21.12.2012 року, згідно умов якого ПАТ «Автокразбанк» (ліцензія НКЦПФР серії АЕ № 185198 від 19.10.2012 року на здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами) придбало, а фізична особа ОСОБА_3 продав цінні папери у вигляді Казначейських зобов'язань загальною вартістю 7 961 028,00 грн., що емітовані МФУ;

укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ 12/12/24-4 від 24.12.2012 року, згідно умов якого фізична особа-нерезидент ОСОБА_6, що є громадянином Литовської Республіки від імені і за рахунок якого діє ПАТ «Автокразбанк» на підставі договору доручення № БД 12/12/24-3 від 24.12.2012 року (ліцензія НКЦПФР серії АЕ №185198 від 19.10.2012 року на здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами - брокерська діяльність) продав, а фізична особа ОСОБА_3 придбав цінні папери у вигляді Казначейських зобов'язань загальною вартістю 1 886 028,00 грн., що емітовані МФУ;

укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД 12/12/24-5 від 24.12.2012 року, згідно умов якого ПАТ «Автокразбанк» (ліцензія НКЦПФР серії АЕ № 185198 від 19.10.2012 року на здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами) придбало, а фізична особа ОСОБА_3 продав цінні папери у вигляді Казначейських зобов'язань загальною вартістю 7 961 028,00 грн., що емітовані МФУ;

укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ 12/12/25-12 від 25.12.2012 року, згідно умов якого фізична особа-нерезидент ОСОБА_6, що є громадянином Литовської Республіки від імені і за рахунок якого діє ПАТ «Автокразбанк» на підставі договору доручення № БД 12/12/25-11 від 25.12.2012 року (ліцензія НКЦПФР серії АЕ № 185198 від 19.10.2012 року на здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами - брокерська діяльність) продав, а фізична особа ОСОБА_3 придбав цінні папери з вигляді Казначейських зобов'язань загальною вартістю 2 021 028,00 грн., що емітовані МФУ;

укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № ДЦ 12/12/25-13 від 25.12.2012 року, згідно умов якого ПАТ «Автокразбанк» (ліцензія НКЦПФР серії АЕ № 185198 від 19.10.2012 року на здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами) придбало, а фізична особа ОСОБА_3 продав цінні папери у вигляді Казначейських зобов'язань загальною вартістю 7 961 028,00 грн., що емітовані МФУ.

Здійснення розрахунків між сторонами по вказаним правочинам підтверджується копією виписки по особовому рахунку позивача НОМЕР_3.

В подальшому, платник податків ОСОБА_3 30.04.2013 року подав до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік з розрахунком податкових зобов'язань з податку на доходи, які було отримано від вказаних вище операцій з інвестиційними активами.

У поданій відповідачу податковій декларації позивачем відображено суму доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу у розмірі 23 883 084,00 грн.; суму витрат на придбання інвестиційного активу у розмірі 7 884 905,00 грн.; прибуток (чистий дохід), отриманий від операцій з інвестиційними активами у розмірі 15 998 179,00 грн.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідно до пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платники податку включаються інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій і цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні напери, формах. крім доходу від операцій. зазначених у підпунктах у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу;

Відповідно до пп. 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інвестиційний прибуток від операцій з борговими зобов'язаннями Національного банку України та казначейськими зобов'язаннями України, емітованими центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, у тому числі від зміни курсу іноземної валюти.

Особливості порядку оподаткування інвестиційного прибутку від здійсненими операціями з інвестиційними активами визначено у п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Ставка податку згідно із п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у п.п.167.2, 167.4 цієї стапі), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці вказаних доходів перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (у 2011 року - 9 410, 00 грн.), ставка податку становить 17% суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою 15 %.

Відповідно до пп. 170.2.8 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню та не включається до загального річного оподатковуваного доходу:

а) дохід, отриманий платником податку протягом звітного податкового року від продажу інвестиційних активів, якщо сума такого доходу не перевищує суму, визначену в абзаці першому підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу;

б) дохід, отриманий платником податку від продажу інвестиційних активів у випадку, визначеному підпунктами 165.1.40 та 165.1.52 пункту 165.1 ст. 165 цього Кодексу.

У випадках, зазначених у підпунктах "а" і "б" цього підпункту, платник податку не включає до розрахунку загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами суму доходів та витрат на придбання таких інвестиційних активів.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права та дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що дохід, отриманий позивачем від здійснення операцій з Казначейськими зобов'язаннями України, емітованими центральним органом виконавчої влади - МФУ, по договорам №№ Б В 12/12/20-12, ДД 12/12/21-1, БН 12/12/24-4, ДД 12/12/24-5, БВ 12/12/25-12, ДД 12/12/25-13 не включається до загального річного оподаткованого доходу та не підлягає оподаткуванню.

В той же час, акт перевірки базується на суб'єктивних висновках відповідача про порушення позивачем пп. 170.10.3 п. 170.10 ст. 170 Податкового кодексу України, а саме: несплату ОСОБА_3 податку з доходу, який було виплачено нерезидентам по договорам купівлі-продажу цінних паперів.

Відповідно до пп. 170.10.3. п. 170.10 ст. 170 Податкового кодексу України у разі якщо доходи з джерелом їх походження в Україні виплачуються нерезиденту резидентом - юридичною особою або самозайнятою фізичною особою, такий резидент вважається податковим агентом нерезидента щодо таких доходів. Під час укладення договору з нерезидентом, умови якого передбачають отримання таким нерезидентом доходу з джерелом його походження в Україні, резидент зобов'язаний зазначити в договорі ставку податку, що буде застосована до таких доходів.

Відтак, податковий орган прийшов до висновку, що ОСОБА_3, здійснюючи розрахунки по договорам купівлі-продажу цінних паперів з нерезидентами, діяв не як фізична особа, а як самозайнята фізична особа та мав виступити податковим агентом нерезидентів щодо виплати податку на отримані доходи такими нерезидентами.

Суд не може погодитись з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

З огляду на наведені вище норми чинного законодавства України вбачається, що податковим агентом по сплаті податку з доходів фізичних осіб, в тому числі нерезидентів, можуть бути виключно юридична особа або самозайнята особа.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

В той же час, висновки відповідача про те, що під час здійснення операцій з інвестиційними активами ОСОБА_3 діяв не як фізична особа, а як самозайнята особа (ФОП) не підтверджуються жодними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, вказані висновки базуються виключно на тому, що розрахунки з фізичними особами-нерезидентами проводились позивачем з розрахункового рахунку НОМЕР_3, який відкрито ОСОБА_3 у ПАТ «АКБ Банк» для здійснення підприємницької діяльності. При цьому, відповідачем не вказано жодного належного доказу на підтвердження обставин того, що розрахунковий рахунок № НОМЕР_3-відкрито позивачу для здійснення підприємницької діяльності.

В той же час, розрахунки з нерезидентами проводились з рахунку № НОМЕР_3, що не заперечується відповідачем. Вказаний поточний рахунок відкритий ПАТ «АКБ Банк» ОСОБА_3, як фізичній особі, а не фізичні особі-підприємцю для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується договором банківського рахунку № 20.12- 2012/15813-БР від 20.11.2012 року.

Як вбачається з самого акту перевірки, поточний рахунок для здійснення підприємницької діяльності відкрито позивачем в ПАТ «АКБ Банк» за НОМЕР_5 лише 30.01.2014 року, тобто, фактично через рік після здійснення розрахунків по договорам купівлі-продажу цінних паперів.

Згідно з вимогами Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004р. № 280, фізичним особам, що не здійснюють підприємницької діяльності банки відкривають поточні рахунки за балансовим рахунком НОМЕР_3, а для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність, банки відкривають поточні рахунки за балансовим рахунком 2600.

Аналогічна позиція викладена у листі Національного банку України від 07.06.2007 року №25-118/1100-5821 «Про окремі питання відкриття банками рахунків клієнтів».

Окрім того, договори купівлі-продажу цінних паперів №№ БВ 12/12/20-12, ДД 12/12/21-1, БН 12/12/24-4, ДД 12/12/24-5, БВ 12/12/25-12, ДД 12/12/25-13 укладались ОСОБА_3 як фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем (самозайнятою особою).

Окрім того, з наведених вище норм чинного законодавства України, зокрема, п п 162.1. ст. 162, 164.2.9. п. 164.2.9 ст. 164 Податкового кодексу України вбачається, що до доходу платників податку (фізичної особи - нерезидента ОСОБА_6 та фізичної особи - нерезидента ОСОБА_4) не відноситься дохід від операцій з казначейськими зобов'язаннями України, емітованими центральним органом виконавчої влади. Тобто, до доходу платників податку (фізичної особи - нерезидента ОСОБА_6 та фізичної особи - нерезидента ОСОБА_4) не відноситься дохід, отриманий по договорам купівлі-продажу цінних паперів, укладених з позивачем.

В свою чергу, відповідач у акті перевірки вказує на те, що позивач повинен був сплатити податок з доходу нерезидентів по вказаним операціям. При цьому, податковий орган не наводить жодного законодавчого обґрунтування необхідності сплати позивачем даного податку та на підставі яких законодавчих приписів позивач зобов'язаний сплачувати податок на дохід нерезидента, від сплати якого останній звільнений на підставі пп. 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України.

Беручи до уваги усе зазначене, суд приходить до висновку, що прибуток (чистий дохід), отриманий від операцій з інвестиційними активами у розмірі 15 998 179,00 грн., за приписами пп. 170.2.8 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню та не включається до загального річного оподатковуваного доходу.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 11.03.2015 року винесене податковим органом необґрунтовано, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів правомірність своїх дій та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази правомірності винесення оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.03.2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 560,30 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 06.05.2015 р.

Суддя В.П. Шулежко