Справа № 2а/1770/3252/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Київ К/9991/2502/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Бившевої Л.І.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2011

у справі № 2а/1770/3252/2011

за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства «АРБОЛІТ»

до Державної податкової інспекції у м. Рівне

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ПВКП «АРБОЛІТ» звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівне від 09.02.2011 № та № .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2011 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено повністю.

ДПІ у м. Рівне подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права: п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 ХІV.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у м. Рівне проведено позапланову виїзну перевірку з питань своєчасності, повноти нарахування і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) при проведенні взаєморозрахунків з ПП «Лайкост» за період: з 01.11.2007 по 31.10.2010, за результатами якої складено акт від 01.02.2011 № 91/23-100/13981241. Цим актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог:

- п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 14830 грн.;

- п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 17129 грн.

Податковий орган вважає, що позивачем неправомірно включено до складу валових витрат та до складу податкового кредиту витрат та податку на додану вартість відповідно за господарськими операціями з ТОВ «Лайкост» щодо придбання ремонтних робіт відкачного поста ОП-4 і вакуумної установки ВУ-2М за договорами від 10.03.2008 № 10.03/08 та від 12.05.2008 № 10.05/08, що мали нереальний характер.

Реальність вказаних господарських операцій поставлена відповідачем під сумнів з тих мотивів, що первинні документи, надані позивачем у підтвердження фактичного здійснення операцій з ПП «Лайкост», не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV. Зокрема, акти здачі-прийому робіт не місять обов'язкових реквізитів, не відображають змісту та обсягу здійснених операцій. Також відповідач вважає, що такі операції не мали реального характеру з огляду на те, що позивачем не додано до декларації з податку на прибуток за І півріччя 2008 року додатку К1, а в рядках 4.10 «витрати на поліпшення основних фондів» та 07 «сума амортизаційних відрахувань» декларації зазначено прочерки, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність у позивача основних засобів та нематеріальних активів для здійснення господарської діяльності. Крім того, відповідач посилається на неможливість реального здійснення операцій з ПП «Лайкост», посилаючись на час їх здійснення, віддаленість місцезнаходження контрагентів та відсутність документального підтвердження обсягу матеріальних ресурсів, необхідних для виробництва товарів, виконання робіт та надання послуг, зокрема, управлінського та технічного персоналу. Відповідач зазначає, що ПП «Лайкост» є фіктивним підприємством, в підтвердження чого посилається на вирок Рівненського міського суду від 25-26 травня 2010 року в кримінальній справі № 1-386/10, яким ОСОБА_2 (засновника ПП «Лайкост») визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, що полягали у здійсненні за попередньою змовою групою осіб внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисного подання документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.02.2011 № про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 21411 грн., в тому числі: 17129 грн. основного платежу та 4282 грн. штрафних (фінансових) санкцій; податкове повідомлення-рішення від 09.02.2011 № про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18537 грн., в тому числі: 14830 грн. основного платежу та 3707 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Лайкост» з огляду на таке.

Для надання правової оцінки формуванню платником податку на прибуток валових витрат, а платником податку на додану вартість податкового кредиту з такого податку необхідно застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94 ВР та п.п. 7.2, 7.4, 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, якими регламентувався порядок визначення валових витрат та податкового кредиту на час виникнення спірних правовідносин та якого платник податків (покупець) зобов'язаний був дотримуватися.

За умови реального здійснення платником податку господарських операцій з поставки товару, які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вказаних вище вимог законів при формуванні валових витрат та податкового кредиту, останній не може бути позбавлений такого права.

У результаті дослідження питання щодо фактичного вчинення позивачем господарських операцій з придбання у ПП «Лайкост» ремонтних робіт відкачного поста ОП-4 і вакуумної установки ВУ-2М судом апеляційної інстанції встановлено, що господарські операції позивача підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та які оцінені судом апеляційної інстанції як такі, що відповідають дійсності. Зокрема, суд апеляційної інстанції безпосередньо дослідив договори, акти здачі-прийому робіт, податкові накладні тощо.

Деякі дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або неточності в їх заповненні), за наявності інших первинних документів, якими підтверджується факт реального придбання платником податку (покупцем) товару, не можуть розглядатися як самостійні підстави для висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій.

Судом апеляційної інстанції досліджено посилання відповідача на вирок Рівненського міського суду від 25-26 травня 2010 року, в результаті чого з'ясовано, що вироком встановлено обставини щодо створення та придбання з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення заборонених видів діяльності суб'єктів підприємницької діяльності - ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон, ПП «Агроімпекс-Ресурс», ПОГ «Інвабуд», ПП «Паритет», ПП «Західлісбуд», ПП «Форестер Груп». При цьому жодних обставин щодо створення ПП «Лайкост» або здійснення ним фінансово-господарської діяльності, зокрема з позивачем, вироком не встановлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції знаходить обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.І. Бившева

Ю.І. Цвіркун