Справа № 18/560-А(2а-97/12/2670/4853/13)
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 18/560-А(2а-97/12/2670/4853/13) Головуючий у 1-й інстанції: Мандриченко О.В. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рівненський науково-дослідний інститут технології машинобудування» на постанову Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року у справі за адміністративним позовом Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства культури України, Національного художнього музею України до Національного банку України про спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2006 року Заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства культури України, Національного художнього музею України звернувся до суду з позовом до Національного банку України про спонукання до вчинення дій.

Постановою Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2008 року апеляційну скаргу Національного банку України на Постанову Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року - залишено без задоволення, а постанову Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року - без змін.

У грудні 2012 року Публічним акціонерним товариством «Рівненський науково-дослідний інститут технології машинобудування» подано апеляційну скаргу на вказану постанову Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року у якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відкриття апеляційного провадження по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Рівненський науково-дослідний інститут технології машинобудування», оскільки обмеження права на апеляційне оскарження для осіб, які не були залучені до справи суперечить статті 129 Конституції України (вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.07.2009 року у справі №01/65-88).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 04 червня 1996 року між Національним банком України (далі - Відповідач) та Акціонерним товариством «Градобанк» (далі - АТ «Градобанк») укладено Договір № 24 на купівлю кредитів на закритому кредитному аукціоні Відповідача (далі - кредитний договір).

З метою забезпечення виконання зобов'язань АТ «Градобанк» за кредитним договором 05.11.1996 між Відповідачем та АТ «Градобанк» укладено договір застави, згідно з умовами якого АТ «Градобанк» передало під заставу на зберігання Відповідачу колекцію образотворчого мистецтва (картини) в кількості 785 предметів (далі - договір застави).

Згідно Акту оцінки експертної комісії від 21.12.1996 оціночна вартість творів образотворчого мистецтва колекції складає 5 176 650 (п'ять мільйонів сто сімдесят шість тисяч шістсот п'ятдесят) доларів США.

Враховуючи високу культурну цінність колекції образотворчого мистецтва АТ «Градобанк» прийнято Постанову Верховної Ради України «Про заборону продажу колекції образотворчого мистецтва АТ «Градобанк» від 08.12.1998 №301-ХІУ з метою недопущення аукціонного продажу колекції та вирішення питання про залучення колекції до Музейного фонду України.

24.06.2004 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про передачу колекції образотворчого мистецтва Акціонерного товариства «Градобанк» у державну власність» № 13 (далі - Закон 1881), який регулює відносини щодо передачі зазначеної колекції у державну власність.

Відповідно до ст. 4 та 5 Закону № 1881 Кабінету Міністрів України разом з Національним банком України до 31 грудня 2004 року забезпечити складання переліку творів колекції образотворчого мистецтва Акціонерного товариства «Градобанк», проведення мистецтвознавчої експертизи та визначення їх оціночної вартості.

Кабінету Міністрів України до 31 грудня 2004 року розробити механізм відшкодування Національному банку України заборгованості Акціонерного товариства «Градобанк», що забезпечена заставою, предметом якої є зазначена колекція образотворчого мистецтва, та провести відповідні розрахунки з Національним банком України до 1 червня 2005 року, передбачивши кошти у проекті Закону України про Державний бюджет України на 2005 рік.

Відповідно до частини другої ст. 6 Закону № 1881, у разі якщо вартість колекції образотворчого мистецтва Акціонерного товариства «Градобанк» перевищує заборгованість цього акціонерного товариства Національному банку України, Кабінету Міністрів України передбачити у проекті Закону України про Державний бюджет України на 2005 рік кошти для відшкодування відповідної частини вартості колекції її власникові та забезпечити в установленому законодавством порядку таке відшкодування.

Статтею 6 Закону № 1881 встановлено зобов'язання Національному банку України до 31 грудня 2005 року забезпечити передачу колекції образотворчого мистецтва Акціонерного товариства «Градобанк» на постійне зберігання до Національного художнього музею України у м. Києві в повному обсязі.

На виконання ст. 4 Закону № 1881 Міністерством культури і туризму України прийнято наказ № 554 від 20.08.2004 «Про утворення Міжвідомчої комісії з проведення мистецтвознавчої експерти творів колекції образотворчого мистецтва АТ «Градобанк» створено Міжвідомчу комісію з проведення мистецтвознавчої експертизи творів колекції образотворчого мистецтва АТ «Градобанк» (далі - Комісія).

Протоколами №№ 2-3 засідань Комісії від 05.10.2004 та від 04.11.2004 підтверджено збереження всіх творів, що входять до складу колекції та відповідність дійсності їх оціночної вартості, що складає 5 176 650 (п'ять мільйонів сто сімдесят шість тисяч шістсот п'ятдесят) доларів США.

На виконання вимог ст. 5 Закону № 1881 статтею 5 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік » від 23.12.2004 передбачені кошти в сумі 9 497 100 (дев'ять мільйонів чотириста дев'яності сім тисяч сто) гривень 97 коп., що становить за курсом НБУ 1 880 614 доларів США, для відшкодування Відповідачу заборгованості АТ «Градобанк» за бюджетною програмою 1801 «Поповнення експозицій та репертуарів театрів концертних організацій».

Зазначену програму реалізовано шляхом укладення 22.12.2005 трьохстороннього договору № 279 (далі - договір № 279) про порядок передачі у державну власність та умови постійного зберігання колекції образотворчого мистецтва АТ «Градобанк» між Міністерством культури і туризму України, АТ «Градобанк» та Національним художнім музеєм України (далі - Музей).

Метою договору № 279 є виконання ст. 2 та ст. 6 Закону №1881.

Згідно умов договору № 279 Музей зобов'язався перерахувати Відповідачу кошти у сумі 9 497 100 (дев'ять мільйонів чотириста дев'яносто сім тисяч сто) грн. 97 коп., а АТ «Градобанк» зобов'язалося передати Музею на постійне зберігання твори колекції протягом п'яти робочих днів з моменту отримання Відповідачем вищезазначених коштів.

Музей прийняті на себе зобов'язання щодо перерахування НБУ коштів по договору № 279 від 22.12.2005р. виконав в повному обсязі, що підтверджується листом НБУ від 11.01.2006.

Відповідач свої зобов'язання згідно ст. 6 Закону № 1881 не виконав.

Невиконання державою своїх зобов'язань щодо відшкодування різниці між вартістю колекції образотворчого мистецтва та заборгованістю АТ «Градобанк» перед Відповідачем не є підставою для невиконання ним вимог ст. 6 Закону № 1881.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що Рішенням Конституційного Суду України від 16 жовтня 2008 року №24-рп/2008 у справі за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 1, 2, 4, 6 Закону України «Про передачу колекції образотворчого мистецтва Акціонерного товариства «Градобанк» у державну власність», Постанови Верховної Ради України «Про визнання колекції образотворчого мистецтва національним надбанням України»:

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 1 в частині передачі колекції образотворчого мистецтва акціонерного товариства «Градобанк» у державну власність та статей 2, 5, 6 Закону №1881;

- визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) Постанову Верховної Ради України №2434;

- припинено конституційне провадження у справі в частині перевірки щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 4 Закону України №1881 на підставі пункту 3 ст.45 Закону України «Про Конституційний Суд України» (непідвідомчість Конституційному Суду України питань, порушених у конституційному поданні).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що задовольняючи позовні вимоги прокурора про зобов'язання Національного банку України передати колекцію Художньому музею суд першої інстанції виходив з того, що:

- колекція образотворчого мистецтва АТ «Градобанк» є об'єктом національного культурного надбання, що встановлено ст.1 Закону України № 1881. Вказані положення Закону є чинними і неконституційними не визнавалися;

- договір № 279 є чинним, укладений внаслідок вільного волевиявлення сторін, його положення відповідають вимогам законодавства і підлягають виконанню;

- заборгованість АТ «Градобанк» перед Національним банком України за кредитним договором від 04 червня 1996 року № 24 у розмірі 9497100,97 грн. погашена у повному обсязі;

- з дати погашення заборгованості АТ «Градобанк» та звільнення у зв'язку з цим колекції з-під застави у Національного банку України відсутні будь-які законні підстави для утримання колекції;

- у відповідача виникло зобов'язання передати колекцію Художньому музею, яке відповідачем не виконане;

- обов'язок Національного банку України передати колекцію на постійне зберігання до Художнього музею у строк до 31 грудня 2005 року є безумовним, тобто таким, що не залежить від моменту переходу права власності на колекцію до держави, здійснення розрахунків тощо.

Визнання неконституційними певних положень Закону України №1881 та Постанови Верховної Ради України №2434 не змінює вищезазначених обставин щодо фактичного погашення заборгованості перед Національним банком України та вивільнення колекції від зобов'язань, не спростовує факт безпідставного утримання відповідачем вказаної колекції та не виключає обов'язку Національного банку України передати неправомірно утримувану ним колекцію Художньому музею України, яка повинна знаходитися на зберіганні останнього відповідно до умов договору № 279.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16 жовтня 2008 року №24-рп/2008, Національний банк України у листопаді 2008 року звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з урахуванням заяви від 12 лютого 2009 року просив скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2008 року у справі №22-а-3615/08, прийняти нову постанову про скасування постанови господарського суду від 19 червня 2007 року у справі №18/560-а та відмовити у задоволенні позову прокурора.

В обґрунтування заяви Національний банк України зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій під час вирішення даного спору застосовувались положення закону, які в подальшому визнані неконституційними, що на думку заявника є нововиявленою обставиною відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рівненський науково-дослідний інститут технології машинобудування» на постанову Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року - залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду мiста Києва від 19 червня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 02 червня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.