Справа № 818/934/15
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 р.Справа № 818/934/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 818/934/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумипродресурс"

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумипродресурс", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області № від 16 січня 2015 року щодо збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5940,00 грн., в т.ч. за основним платежем 4752,00 грн., за штрафними санкціями 1188,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі № 818/934/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумипродресурс" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області № від 16 січня 2015 року щодо збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5940,00 грн., в т.ч. за основним платежем 4752,00 грн., за штрафними санкціями 1188,00 грн.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив суд скасувати постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, на підставі наказу №1941 від 13.10.2014 ДПІ у м. Сумах було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сумипродресурс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Дартарі» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, результати якої викладено в акті №4288/2203/34012600/431 від 24.10.2014.

На підставі наведеного вище акту перевірки податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Сумах № від 10 листопада 2014 року ТОВ «Сумипродресурс» було збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 7128,00 грн., в т.ч. за основним платежем 4752,00 грн., за штрафними санкціями 2376,00 грн.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Сумипродресурс» звернулось зі скаргою до Головного управління ДФС у Сумській області №115 від 18.11.2014р.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги №65/10/18-28-10-03-04-296/371ск від 06.01.2015 податкове повідомлення-рішення № від 10 листопада 2014 року за платежем податок на додану вартість на загальну суму 7128,00 грн., в т.ч. за основним платежем 4752,00 грн., за штрафними санкціями 2376,00 грн., скасовано в частині визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість за штрафною санкцією у загальній сумі 1188,00 грн.

На підставі викладеного ДПІ у м. Сумах було видано податкове повідомлення-рішення № від 16 січня 2015 року щодо збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5940,00 грн., в т.ч. за основним платежем 4752,00 грн., за штрафними санкціями 1188,00 грн.

Правовою підставою для визначення податкових зобов'язань та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ДПІ у м. Сумах визначила нереальність господарських операцій між ТОВ «Сумипродресурс» і ТОВ «Дартарі», вчинення цих операцій без мети настання правових наслідків, які обумовлені ними, з метою надання податкової вигоди позивачу, про що свідчить акт перевірки контрагента позивача № 493/26-56-22-01-05/39123776 від 17.09.2014 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що господарські операції з надання послуг по поставці визначеного договором товару між ТОВ «Сумипродресурс» і ТОВ «Дартарі» фактично здійснені, направлені на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами, а тому позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість, зокрема формування податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Пунктами 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Зокрема, платник податку не може нести відповідальність за неподання контрагентом обов'язкових звітів про свою господарську діяльність, а також за інші порушення законодавства.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 02.06.2014 року з ТОВ «Дартарі» укладено договір поставки №26 (а.с.27-29), за яким постачальник ТОВ «Дартарі» зобов'язується поставляти покупцю ТОВ «Сумипродресурс» товар в асортименті та кількості визначеному у видаткових накладних (п. 1.1. договору поставки). Відповідно до п. 2.3 договору, доставка товару здійснюється за рахунок постачальника.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №ВМДТ0000400 від 10 липня 2014 року на загальну суму 9124,74 грн., в т.ч. ПДВ 1520,79 грн. та видатковою накладною №ВМДТ0000401 від 10 липня 2014 року на загальну суму 19385,28 грн., в т. ч. ПДВ 3230,88 грн. (а.с.34,36).

На суму ПДВ, у складі відвантаженого товару було видано податкові накладні №5397 від 10.07.2014р. на загальну суму 9124,74 грн., в т.ч. ПДВ 1520,79 грн. та №5398 від 10.07.2014р. на загальну суму 19385,28 грн., в т. ч. ПДВ 3230,88 грн. (а.с.35,37).

Станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Дартарі» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні, що підтверджується відповіддю на запит щодо інформації з Реєстру платників ПДВ №2 від 09.01.2015р., (свідоцтво анульовано 17.07.2014р. після здійснення господарської операції).

ТОВ «Дартарі» зареєстроване як юридична особа, що підтверджується витягом з ЄДР від 20.10.2014р. (а.с.41-43). Тобто на момент здійснення з позивачем господарських операцій ТОВ «Дартарі» було юридичною особою.

Факт транспортування товару за рахунок постачальника підтверджується товарно- транспортною накладною №ТВМДТ0000222 від 10 липня 2014 року перевізник ФОП ОСОБА_2, замовник ТОВ «Дартарі» (а.с.38).

Оплати придбаного товару здійснено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №755 від 01.08.2014р. па загальну суму 28510,02 грн. (а.с.39).

З товаром постачальником було надано Декларації (свідоцтва) виробника про якість продукції (а.с.60-71,73-77).

Товар отриманий позивачем від ТОВ «Дартарі» був використаний позивачем у власній господарській діяльності, а саме: реалізований в повному обсязі, підтвердженням чого є бухгалтерська довідка (а.с.44-58).

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Однак, відповідачем, в порушення приписів ч.2 ст. 71 КАС України, не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності, законності та обґрунтованості прийнятого ним (оскаржуваного позивачем) податкового повідомлення -рішення.

Натомість, позивач, на виконання приписів ч.1 ст. 71 КАС України, надав належні та допустимі докази на підтвердження та обґрунтування позовних вимог, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що дії відповідача, пов'язані з прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень-рішень щодо позивача, не кореспондуються з вимогами ч.2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі № 818/934/15відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200, п. 1 ч. 1 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 818/934/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2015 р.