Справа № 2036/2-а-2100/11
Суддя: Карімов І. В.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2036/2-а-2100/11
ПОСТАНОВА

іменем України

м. Чугуїв

08.02.2011 року суддя Чугуївського міського суду Харківської області Карімов І.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області про визнання протиправними дії, щодо відмови у перерахунку державної та додаткової пенсії за шкоду причинену здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області (надалі-відповідач), в якому просила визнати протиправними дії Відповідача щодо відмові в перерахунку основної і додаткової пенсії за шкоду причинену Позивачу внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та зобовязати відповідача здійснити їй з 01 червня 2008 року по 31.12.2010 року перерахунок та виплату щомісячної основної державної та додаткової пенсії, на загальну суму 157 998,75 грн. та в подальшому проводити перерахунок щомісячної основної державної пенсії у звязку зі зміною мінімального розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог та внесених уточнень, позивач посилався на те, що у відповідності до статті 54 цього Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року (№796-12) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), їй, як інваліду 2-ї групи у звязку з захворюванням, щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, державна пенсія повинна бути не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, у відповідності до статті 50 даного Закону, їй як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії інваліду 2-ї групи повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

11.08.2010 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії в розмірі установленому ч.3 ст.50, ч.4 ст. 54 та ч.3 ст. 67 Закону, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат. У задоволені його вимог відповідачем листом від 26.08.2010 року було відмовлено.

Позивач вважає, що відмова Відповідача у перерахунку державної та додаткової пенсії за шкоду спричинену моєму здоровю внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є протиправною і такою, що суперечить Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При відмові проведення донарахувань основної та додаткової пенсій при зміні рівня прожиткового мінімуму Відповідач керувався нормативними актами, які суперечать Конституції України та Закону України і виплачував пенсію в менших розмірах, ніж встановлено цим Законом, тим самим грубо порушив не тільки норми цього Закону, а також обмежує право на соціальний захист, встановлений нормою статті 46 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Суд, зясувавши зміст позовних вимог та заперечення на позов, вивчивши та дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Позивач, перебуває на обліку у відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області з 2003 року та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 2 групи захворювання, яке повязано з ліквідацією аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 154652с та вкладкою до нього № 694615с, а тому відповідачем йому виплачувалась пенсія виходячи з розміру пенсій, встановленого Постановою КМУ та Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Враховуючи зазначений статус позивача, останній одержував пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в результаті Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю на підставі статті 50 цього Закону. З 2003 року Позивач, за його вибором, одержує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в результаті Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в результаті Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон № 796).

Статтею 49 Закону № 796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІ групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала в наслідок каліцтва чи захворювання, пенсій у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою КМУ від 30.05.1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796.

Доводи відповідача про те, що ними позивачу правомірно, протягом зазначеного періоду, нараховувалась і виплачувалась пенсія відповідно до ст.ст.50, 54 Закону № 796 та Постанов КМУ № 1 «Про підвищення розміру пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року, № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року та № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року, на думку суду, сформульовані на підставі неправильного розуміння змісту вказаних норм чинного законодавства, спростовується наданими доказами та матеріалами справи, а тому можуть бути застосовані судом при прийнятті рішення. Вказаний висновок суду зроблено на підставі наступного.

Дійсно, станом на 01.09.2005 року діяли норми закріплені Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Згідно п.2 вказаної постанови пенсії, надбавки, підвищення та додаткові пенсії з 01.01.2002 року обчислювалися, виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 року внесено зміни до ст.ст.50, 54 Закону № 796, зокрема змінено розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в бік зменшення, визначивши її у відсотках прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З дотриманням зазначених змін, які були внесені Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року, фактично прийняті Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року (взамін Постанови КМУ № 1 від 03.01.2002 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст..65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року УПФУ в Чугуївському районі Харківської області повинно було нарахувати та сплачувати позивачу додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, передбачену ст..50 Закону № 796 в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.50 Закону № 796, нараховувати та здійснювати виплату позивачу додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи нарахування і виплату пенсії, передбаченої ст.50 Закону № 796 в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо нарахування і виплати додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, на думку суду, при визначені розміру: державної пенсії позивача, в період з 01.09.2005 року по 01.01.2008 року, підлягають застосуванню ч.4 ст.54 Закону № 796; додаткової пенсії позивача, за період з 01.09.2005 року по даний час, підлягають застосуванню ч.1 ст.50 Закону № 796, за виключенням періоду часу з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року, а не постанов КМУ № 1 від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року та № 651 від 16.07.2008 року, які суттєво обмежують і погіршують конституційні права позивача.

Згідно ч.3 та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів не повноти, неясності, суперечливості та відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині не врегулювання на законодавчому рівні розміру державної пенсії особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволені позову.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії позивачу, в даному випадку, на думку суду, виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які не стали працездатними, тобто станом на момент прийняття рішення становить 701 грн. 00 коп. Вказаний висновок суду, зроблений на підставі того, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України № 1058-ІУ, іншого нормативного акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи відповідача, що відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовувати прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, як розмір мінімальної пенсії за віком, під час обчислення зазначеного виду пенсії позивачу немає підстав, є необґрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону № 796, яка, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, є чинною на даний час, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується і розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Беручи до уваги викладене вище, на думку суду, вимоги позивача про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі повязані із застосуванням ст.50 та ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в результаті Чорнобильської аварії» та виплатою пенсії в розмірі встановлених редакцією Закону № 107 VI від 28.12.2007 року є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Пенсійний фонд України діє відповідно до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення, щодо призначення, нарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню, виплаті пенсії та додаткової пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, згідно до викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 9 -12, 17, 69-72, 94, 158-163, 167, 183-2, 186, 254, 257, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Чугуївському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку основної і додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду причинену мені внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Чугуївському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 з 01 червня 2008 року по 31.12.2010 року перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії, на загальну суму 144 456,00 грн. грн., та в подальшому проводити виплату щомісячної основної державної пенсії у звязку зі зміною мінімального розміру пенсії в розмірі не нижчому ніж 8 мінімальних пенсій за віком встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі, Харківської області здійснити ОСОБА_1 з 01 червня 2008 року по 31.12.2010 року перерахунок та виплату щомісячної основної додаткової пенсії, на загальну суму 13 542,75 грн., визначеного відповідним законом, та в подальшому проводити виплату щомісячної основної додаткової пенсії у звязку зі зміною мінімального розміру пенсії, в розмірі не менше 75% мінімальної пенсії за віком встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Чугуївський міський суд в апеляційний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: