Справа № 326/669/15-а
Суддя: Лещенко А. М.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Справа №2-а/326/7/2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2015 р. 13:43 м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Лещенко А.М., при секретарі судового засідання Кузякіній К.М., за участю представника позивача Музики В.Р., представника відповідача Варбанського Е.Є., третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника третіх осіб ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди-2010»

до Виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області,

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про визнання протиправним та скасування рішення та відшкодування збитків

встановив:

Голова правління ОСББ «Сусіди-2010» Музика В.Р. звернувся до Приморського районного суду Запорізької області із позовом до виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення суб'єкту владних повноважень - виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області № 163 від 14 червня 2013 року «Про перерозподіл земельної ділянки, яка передавалась ОСББ «Сусіди-2010» для утримання і благоустрою, у зв'язку з виходом із складу житлового об'єднання 11 житлових квартир по АДРЕСА_1», у зв'язку з відсутністю компетенції (повноважень);

- стягнути з відповідача - виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області на користь ОСББ «Сусіди-2010» кошти на відшкодування збитків, завданих його незаконним рішенням, у розмірі 9196,00 грн. (дев'ять тисяч сто дев'яносто шість грн. 00 коп.), які об'єднання могло б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода).

В судовому засіданні 13 травня 2015 р. за клопотанням представника відповідача протокольною ухвалою суду залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач в порушення ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» перевищив свої повноваження і не мав права приймати рішення про перерозподіл земельної ділянки та підвального приміщення, виділеного ОСББ «Сусіди-2010» рішенням сесії Приморської міської ради. Вказує на те, що багатоквартирний будинок в АДРЕСА_1 не є комунальною власністю, оскільки в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на цей будинок не зареєстровано, а тому відповідач безпідставно при прийнятті оскаржуваного рішення посилається на ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також протиправними діями відповідача ОСББ «Сусіди-2010» завдано збитки, які об'єднання могло б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено (упущена вигода).

Представник відповідача - виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що оскаржуване рішення виконавчим комітетом прийнято в межах наданих повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Треті особи вважають позовні вимоги необґрунтованими та просять суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.10.2010 власниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 було зареєстровано юридичну особу - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди 2010».

Відповідно до акта приймання-передачі житлового комплексу по АДРЕСА_1 Приморською міською радою Запорізької області на баланс ОСББ «Сусіди-2010» передано, зокрема, і прибудинкову територію площею 8303,5 кв. м.

14 червня 2013 р. виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області прийнято рішення № 163 «Про перерозподіл земельної ділянки, яка передавалась ОСББ «Сусіди-2010» для утримання і благоустрою, у зв'язку з виходом із складу житлового об'єднання 11 житлових квартир по АДРЕСА_1» (далі по тексту - Рішення № 163).

Як вбачається з адміністративного позову, позивач посилається на те, що оскарженим рішенням порушено його права як землекористувача, оскільки внаслідок перерозподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 зменшується обсяг земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні.

З приводу вказаного суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статтею 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Стаття 116 Земельного кодексу України регламентує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З вказаного вбачається, що підставою для скасування рішень органу місцевого самоврядування є, зокрема, наявність порушення внаслідок прийняття таких рішень чинних прав на земельні ділянки, які (права) оформлені у встановленому законом порядку.

Земельним кодексом України чітко визначено момент виникнення права на земельну ділянку та документи, які посвідчують право на земельну ділянку.

Так, відповідно до статті 125 названого кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, станом на момент розгляду даної справи питання про передачу у власність чи користування ОСББ «Сусіди-2010» земельної ділянки по АДРЕСА_1 Приморською міською радою вирішено не було. Жодних доказів того, що позивач мав на момент прийняття оскарженого рішення оформив право власності чи право користування на зазначену земельну ділянку, позивач суду не надав, а тому відсутні підстави для висновку про те, що позивач мав оформлене у встановленому порядку право власності чи право користування вказаною земельною ділянкою і його права були порушені внаслідок прийняття Рішення № 163.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не порушено принципу правозастосування передбаченого ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки на момент прийняття Рішення № 163 у позивача не було належним чином оформлених документів на право власності чи право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що свідчить про відсутність порушення прав позивача внаслідок прийняття зазначеного рішення.

З вищенаведеного вбачається, що позивачем не доведено факту порушення його прав з боку суб'єкта владних повноважень, що є обов'язковою підставою для захисту прав та законних інтересів судом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З вказаної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише ті права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтересів юридичних осіб, які є порушеними на момент розгляду справи в суді.

В своїй постанові від 10.04.2012р. Верховний Суд України, проаналізувавши положення частини першої ст.2 та ст.17 КАС України, висловив наступну правову позицію: «суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням».

Вищий адміністративний в інформаційному листі від 01.06.2010 року № 781/11/13-10 «Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ» зазначає, що звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно - правових відносин не порушено. Зазначена позиція також викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2012 р. № К/9991/32543/12, в постанові від 04 березня 2014 р. № К/800/44656/13.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо строків звернення до суду, суд вважає, що позивачем пропущено передбачений ч. 2 ст. 99 254 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду з поважних причин, оскільки, як видно з матеріалів справи, ОСББ «Сусіди» подавало до Приморського районного суду Запорізької області в 2013 р. адміністративний позов до Приморської міської ради Запорізької області про скасування рішення № 163 від 14.06.2013 та постановою Приморського районного суду Запорізької області від 29.11.2013 р. № 2-а/326/42/2013 відмовлено у задоволенні позову, постанову скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014 р., відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд Запорізької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.М. Лещенко

Копія вірна: суддя А.М. Лещенко

Повний текст постанови складено та підписано: 29 травня 2015 року.

29.05.2015