Справа № 826/1943/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1943/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Делісто» до Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Делісто» звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними дій ДПІ у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з неприйняття податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень-грудень 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушено норми матеріального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Делісто» було подано до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкові декларації із податку на додану вартість 20.11.2014 - за жовтень 2014 року, 18.12.2014 - за листопад 2014 року, 15.01.2015 - за грудень 2014 року.

З листа ДПІ у Хортицькому районі міста Запоріжжя головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 08.12.2014 №6552/10/08-31-15-013, вбачається, що за результатами співставлення з іншими документами, пов'язаними із нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) інформації поданих податкових декларацій з податку на додану вартість, уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок та відповідно до даних АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за жовтень 2014 року у ТОВ «Делісто» встановлено заниження податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту з контрагентом - ТОВ «Персоніос».

З урахуванням зазначеного позивач, прийшов до висновку, що подані ним податкові декларації за жовтень - грудень 2014 року фактично були отримані контролюючим органом, що підтверджується квитанціями, проте не прийняті останнім, а відтак, позивач не погоджуючись з неприйняттям контролюючим органом податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень-грудень 2014 року, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про правомірність неприйняття податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за жовтень-грудень 2014 року, з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити податкової декларації - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Позивач подав до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкові декларації із податку на додану вартість за жовтень-грудень 2014 року з відповідними додатками до неї.

Контролюючим органом вчинялись дії із встановлення місцезнаходження платника податків за адресою своєї державної реєстрації, проте через відсутність товариства з обмеженою відповідальністю «Делісто» за адресою своєї державної реєстрації державному реєстратору направлено відповідне повідомлення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.09.2014, місцезнаходженням ТОВ «Делісто» зазначено: 01014, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63.

Зазначена адреса товариства підтверджується договором про визнання електронних документів від 03.11.2014 №031120141, укладеного між позивачем та державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві.

В якості податкової адреси платника податків - товариства з обмеженою відповідальністю «Делісто» в податкових декларація із податку на додану вартість за жовтень - грудень 2014 року вказано: 01014, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63.

Відповідачем до своїх письмових заперечень на позовну заяву долучено листи від 21.11.2014, від 23.12.2014, від 17.01.2015, якими державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомляла платника податків - товариство з обмеженою відповідальністю «Делісто» про невизнання податкових декларацій із податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2014 року податковою звітністю.

Доказів доведення відповідних листів до відома позивача контролюючим органом суду не надано.

Таким чином, доводи контролюючого органу щодо відсутності товариства з обмеженою відповідальністю «Делісто» за адресою своєї державної реєстрації є необґрунтованими та не підтвердженими.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача з неприйняття податкових декларацій ТОВ «Делісто» з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів піс ля набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали виготовлено: 02.04.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром

Т.Р. Вівдиченко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Гром Л.М.