Справа № 826/20607/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Діалог Аеро-Сервіс" до Державної податкової інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протипарвними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс», звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - ДПІ у Солом'янському районі м. Києва, відповідач ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.11.2014р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. та № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1 020,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.11.2014р. № та № .

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Солом'янському районі м. Києва проведено камеральні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, за результатами яких складено акти від 14.11.2014р. №5725/26-58-15-03-09-33234585 та №5724/26-58-15-03-09-33234585. та виявлено порушення ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової звітності з податку на додану вартість.

Перевіркою встановлено, що позивачем подано декларацію з порушенням норм статті 48 Податкового кодексу України, а саме: зазначено недостовірні дані про місцезнаходження (місце проживання) платника податків, що підтверджується довідкою про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків №978 від 28.08.2014р., в якій зазначено, що за податковою адресою ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» не знаходиться, виробничі та трудові потужності не виявлено, та повідомленням про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 28.08.2014р. за № 883 за формою №18-ОПП.

Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем подано декларації за з податку на додану вартість за звітний (податковий період) «серпень-вересень 2014 року», заповнені з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» було відмовлено в прийнятті податкової звітності.

В зв'язку з вищевикладеним, декларація не була визнана «як податкова», про що платника повідомлено рекомендованим листом про невизнання податкової звітності. Крім того, позивачу рекомендовано подати нову податкову декларацію з ПДВ за відповідний звітний період, оформлену належним чином.

Причиною неприйняття податкової звітності відповідачем слугувало зазначення недостовірного обов'язкового реквізиту «місцезнаходження (місце проживання) платника податків», що підтверджується довідкою про встановлення місцезнаходження платника податків №978 від 28.08.2014 року, в якій зазначено що за податковою адресою позивач не знаходиться, та повідомленням про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 22.10.2014р. за № 1382 за формою №18-ОПП.

На підставі виявлених порушень ДПІ у Солом'янському районі м. Києва винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.11.2014р. № та №, якими до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. та 1020,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що висновки актів перевірки не ґрунтуються на дійсних обставинах, є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства, а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем протиправно та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Між ДПІ у Солом'янському районі м. Києва та ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» укладено Договір про визнання електронних документів від 19.08.2014р. №190820141, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

На підставі вказаного Договору про визнання електронних документів позивачем 12.09.2014р. на адресу ДПІ у Солом'янському районі м. Києва направлено в електронному вигляді податкову декларацію з ПДВ та додаток № 5 (розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), які надійшли до ДПС в той же день о 18:12 год.

Згідно електронного повідомлення (квитанція № 1) зазначені документи в електронному вигляді не прийнято в зв'язку з тим, що «для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо, відсутній договір з МДЗУ».

В зв'язку з неприйняттям зазначених вище документів в електронному вигляді, ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс»» 19.09.2014р. направило на адресу ДПІ у Солом'янському районі м. Києва податкову декларацію з ПДВ за серпень 2014 року, додаток № 5 та копію виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року в паперовому та електронному вигляді, поштою з повідомленням про вручення.

Відповідно до поштового повідомлення, зазначені документи отримано відповідачем 22.09.2014 року.

Аналогічно, в зв'язку з неприйняттям податкової звітності в електронному вигляді ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» направило 14.10.2014р. поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ДПІ у Солом'янському районі м. Києва податкову звітність за вересень 2014 року.

Відповідно до поштового повідомлення, зазначені документи отримано податковим органом 16.10.2014р.

Що стосується посилань відповідача на ту обставину, що договір №190820141 від 19.08.2014р., укладений між ДПІ у Солом'янському районі м. Києва та ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» про визнання електронних документів, розірваний податковим органом в односторонньому порядку на підставі порушення його істотних умов, про що винесено рішення від 28.08.2014р. №17217/10/26-58-10-42 про розірвання договору, суд першої інстанції прийшов до правомірно висновку про їх необґрунтованість зважаючи на наступне.

Так, укладений між сторонами договір про визнання електронних документів №190820141 від 19.08.2014р. виник у сфері оподаткування з приводу реалізації органом податкової служби своїх владних повноважень, тобто є адміністративним договором; водночас адміністративний договір заснований на загальних нормах зобов'язального права, що врегульовані Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що договір про визнання електронних документів розірвано відповідачем в односторонньому порядку, відповідно, в даному випадку слід керуватись нормами договору про можливість його розірвання.

Так, предметом Договору про визнання електронних документів (п. 1 ст.1 Договору) є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням ЕЦП до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно до ст.. 3 Договору платник податків надсилає до контролюючого органу податкові документи у встановленому форматі з накладним ЕЦП, а контролюючий орган зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів платника податків в електронному вигляді, їх комп'ютерну обробку, та забезпечити надсилання платнику податків квитанцій, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 3 ст.6 Договору останній діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів ЕЦП.

Тобто, суд першої інстанції вірно зазначає, що виходячи з умов договору про визнання електронних документів (п.4 ст. 6Договору) відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Разом з тим відповідач ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, не надав доказів, які б підтверджували, що ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» не надало нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або змінило місце реєстрації, тобто не надав доказів існування підстав для розірвання договору в односторонньому порядку.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначає, що дії ДПІ у Солом'янському районі м. Києва щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів №190820141 від 19.08.2014р. та дії щодо неприйняття податкової звітності в електронному вигляді не є предметом розгляду даної справи.

В той же час, висновки податкового органу про зазначення позивачем недостовірних даних про місцезнаходження стали підставою для неприйняття податкової звітності, і як наслідок для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Так, декларації не визнані «як податкові» у зв'язку із тим, що вони заповнені з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, зокрема, причиною неприйняття податкової звітності стало зазначення недостовірного обов'язкового реквізиту «місцезнаходження (місце проживання) платника податків» з посиланням на повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 22.10.2014р. за № 1382 за формою №18-ОПП.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що направлення контролюючим органом державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за Формою №18-ОПП не може бути підставою для неприйняття податкової звітності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» місцезнаходження юридичної особи це - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Відповідно до ч.2 ст.17 Закону в ЄДР містяться відомості в тому числі і щодо місцезнаходження юридичної особи, а також дані про установчі документи юридичної особи, дати, номери записів про внесення змін до них, а відповідно до ч.5 ст.17 Закону - також відомості про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Тобто, суд першої інстанції правомірно зазначає, що єдиною підставою стверджувати про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (місцем реєстрації) може виникнути лише у разі внесення інформації про таку відсутність до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та Фізичних осіб-підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» зареєстроване як юридична особа 02.11.2004р. Місцезнаходження товариства: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд.2 офіс 113. Вказана інформація підтверджується даними Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Статутом товариства.

Адреса місцезнаходження ТОВ «Авіакомпанія «Діалог Аеро-Сервіс» вказана у належним чином затвердженому та зареєстрованому Статуті товариства та внесена як адреса місцезнаходження позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за якою фактично здійснюється діяльність.

В той же час, інформація про зміну місцезнаходження (місця реєстрації) не подавалася державному реєстратору та, відповідно, не вносилася до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Слід також зазначити, що зазначена відповідачем обставина не впливає на показники поданої позивачем декларації, не призводить до неможливості або ускладнення перевірки податковим органом зазначених у ній даних, а відтак відсутні підстави для невизнання спірної декларації документом податкової звітності.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в постанові від 12.01.2015 року у справі № К/800/53150/13 (2а/0470/2350/11).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законних підстав для відмови у прийнятті податкової звітності у податкового органу не було, а тому її слід вважати прийнятою в день отримання.

Відповідно до п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п. 49.3. ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому, суд першої інстанції вірно встановив, позивачем подано податкові декларації за серпень - вересень 2014 року в межах встановленого законодавством строку та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що висновки актів перевірки не ґрунтуються на дійсних обставинах, є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства, а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем протиправно та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, недоведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ними оскаржуваних рішень з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини, та позовні вимоги законні обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 29 травня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.