Справа № 812/187/15
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/187/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Секірської А.Г.

за участю секретаря - Барашко М.В.

без участі сторін

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, у якій позивач зазначив, що він з 01 квітня 2008 року працює в Сватівському районному суді Луганської області на посаді судового розпорядника, має 11 ранг державного службовця, що відповідає 6 категорії державного службовця.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 внесено зміни до частини 1 статті 144 цього Закону шляхом її доповнення абзацом другим щодо встановлення розмірів посадових окладів працівників апаратів судів, а саме зазначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Дані зміни діють з 26.10.2014.

Аналогічні положення закріплено у ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у новій редакції відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

В порушення вказаних норм відповідач нараховує позивачу заробітну плату виходячи з посадового окладу у розмірі 1218,00 грн. На письмове звернення щодо перерахунку заробітної плати відповідачем надано відмову.

У зв'язку з цим позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо недонарахування та невиплати заробітної плати позивачу за період з 26 жовтня 2014 року у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу заробітну плату з 26 жовтня 2014 року по 27 березня 2015 року включно у відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ, а з 28 березня 2015 року і в подальшому, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у новій редакції відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-УІП, а також здійснити перерахунок та виплату позивачу надбавки за вислугу років з 26 жовтня 2014 року по 27 березня 2015 року і в подальшому відповідно до заново розрахованого посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

У судове засідання позивач не прибув, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутністю та письмовий відзив на заперечення, в якому зазначив, що метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Закон України "Про судоустрій та статус суддів" є спеціальним законом в частині проходження служби працівниками апарату судів, є чинним, тому розмір посадового окладу з 26.10.2014 повинен визначатися саме ч.1 ст.144 зазначеного Закону.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.31-34), в яких просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ТУ ДСА України у Луганській області здійснює оплату праці працівникам апаратів судів, які є державними службовцями, на підставі Закону України "Про державну службу" та Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 № 268. Крім того зазначає, що ТУ ДСА України у Луганській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2008 року працює в Сватівському районному суді Луганської області на посаді судового розпорядника, на теперішній час має 11 ранг державного службовця, що відповідає 6 категорії державного службовця, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.13-14).

З наданого Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - ТУ ДСА в Луганській області) розрахунку вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 у жовтні 2014 року - квітні 2015 року розраховувалась виходячи з посадового окладу у розмірі 1218,00 грн. (а.с.37-43), що визнається сторонами.

Крім того, згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 25.02.2015, виданої ТУ ДСА в Луганській області, загальна сума доходу позивача за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року становить 37 487,87 грн., а саме: вересень 2014 року - 4 516,18 грн., жовтень 2014 року - 2 172,18 грн., листопад 2014 року - 7 730,90 грн., грудень 2014 року - 18469,20 грн., січень 2015 року - 2 170,03 грн., лютий 2015 року - 2 429,38 грн. (а.с.11).

Не погоджуючись з розміром посадового окладу, з якого розрахована заробітна плата за жовтень - грудень 2014 року, 25.02.2015 ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА в Луганській області та до Державної судової адміністрації України із заявою про перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 (а.с.10).

Листом № 817/15 вих від 11.03.2015 ТУ ДСА в Луганській області роз'яснило позивачці, що Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ внесено зміни до частини першої статті 144 Закону шляхом її доповнення абзацом другим щодо встановлення розмірів посадових окладів працівників апаратів судів. При цьому, згідно з пунктом 2 частини 13 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України (надалі - КМУ) у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідальність із цим законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому ніж передбачений Законом. Однак, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Таким чином, до внесення КМУ відповідних змін, застосовуються розміри посадових окладів, передбачені додатками 45-47 постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». (а.с. 17).

Відповідь Державної судової адміністрації України № Д-304/15 від 26.03.2015 містить посилання на аналогічні положення чинного законодавства (а.с. 15).

Вирішуючи справу по суті спору суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Стаття 13 Закону України "Про оплату праці" визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового окладу помічника голови районного суду складає 624 грн.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено мінімальну заробітну плату у 2014 році у розмірі 1218,00 грн. на місяць.

Водночас 26.10.2014 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, яким внесено зміни до ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а саме визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Зазначені зміни набрали чинності з 26.10.2014, так як Закон № 1697- VII опубліковано в газеті "Голос України" № 206 (5959) від 25.10.2014, а перехідними положеннями (п. 1 Розділу XII Закону), встановлено, що вищевказана норма набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

При цьому, згідно підпункту 2 пункту 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

У розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а ТУ ДСА в Луганській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Тобто, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме без збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Згідно положень статей 142, 143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Тому, ТУ ДСА в Луганській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями статті 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до затвердженого бюджетного розпису розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Затвердження, а також коригування протягом бюджетного року кошторисів бюджетних установ здійснюється розпорядниками коштів відповідно до затвердженого бюджетного розпису Державного бюджету України. Розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення частини першої штаті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

За таких обставин відповідач не мав можливості виплачувати заробітну плату у розмірі, визначеному абзацом другим частиною першою статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Таким чином, в діях ТУ ДСА в Луганській області відсутня протиправність відмови в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у не здійсненні перерахунку заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 27.03.2015, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та виплаті позивачу недоплаченої суми заробітної плати за цей період задоволенню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 27.03.2015, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", з урахуванням доплати за ранг.

З 28.03.2015 набрала чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в новій редакції передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" набрав чинності 28.03.2015.

Радою суддів України 15.03.2015 прийнято рішення № 15, яким доручено Державній судовій адміністрації звернутися до Кабінету Міністрів України щодо необхідності упорядкування умов оплати праці працівників апаратів судів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами), зокрема, шляхом приведення положень названої постанови до норм Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Тобто, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Але законодавчого механізму реалізації даного права не врегульовано, оскільки не внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Відповідно до ст.95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення, зокрема, вказаної статті Конституції України, в Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості (пункт 1 резолютивної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності ТУ ДСА в Луганській області у нездійсненні перерахунку та виплати заробітної плати позивачу з 28.03.2015 виходячи з розміру посадового окладу, встановленого абзацом другим частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а тому позовні вимоги в цій частині, а також в частині зобов'язання здійснити перерахунок надбавки за вислугу років з 28.03.2015 з урахуванням нового окладу задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати нарахування та виплату заробітної плати виходячи з посадового окладу, встановленого відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливим суд» від 12.02.2015 № 192-УІП, та здійснювати у подальшому нарахування надбавки за вислугу років виходячи з нового посадового окладу, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в межах КАС України підлягають захисту тільки порушені права, свободи та інтереси осіб, які звернулися за захистом, накладення будь-яких зобов'язань на майбутнє не входить до такого захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 88, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 травня 2015 року.

Суддя А.Г. Секірська