Справа № 825/3461/14
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/9472/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Загороднього А.Ф.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» та Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року по справі № 825/3461/14 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» до Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» звернулось до суду з адміністративним позовом до Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2014 року № та від 30.09.2014 року № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у даній справі позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року № повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.09.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 48006,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Позивач у своїй касаційній скарзі просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Варвинською ОДПІ проведена виїзна документальна позапланова перевірка СТОВ «Дружба-Нова» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.02.2014 року по 28.03.2014 року. В ході перевірки Варвинською ОДПІ встановлено порушення абз. «д» пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, абз. «а» п.185.1. ст.185, п. 186.1 ст.186, п.187.1. ст.187, п.189.9 ст.189, абз. «а» пункту 198.1 ст. 198, п. 201.1, 201.3, 201.6, 201.10 ст. 201 пп. 209.15.1 п.209.15 ст. 209 та п.11 підрозділу 2 Розділу ХХ (Прикінцеві положення) Податкового кодексу України.

За результатами перевірки Варвинською ОДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.07.2014 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 956648,00 грн. та від 30.09.2014 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 313335,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу у разі, якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Відповідно, в даних правовідносинах враховується п. 44.1 ст. 44 Кодексу, яким встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так, основним діяльності СТОВ «Дружба-Нова» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітною (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У п.198.6 наведеної норми визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судами, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, виписаними позивачу його контрагентом, а саме - договорами, видатковими та податковими накладними, актами приймання-передачі та ін.

Жодних доказів, які б підтверджували порушення з боку позивача при укладанні договору публічного порядку, відповідачем не надано. На час укладання договору із позивачем, його контрагент був платником ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мав достатній об'єм правоздатності для укладення спірної угоди.

Доводи відповідача про нікчемність угоди, укладеної між позивачем та його контрагентом, судами правомірно не прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого факту.

Разом з тим, частково відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абз. «д» пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно даної норми, постачанням товарів також вважається ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника.

Пунктом 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю.

Відповідно до п. 186.1 ст. 186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України у разі, якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

З матеріалів справи вбачається, що наказом директора СТОВ «Дружба-Нова» від 05.03.2014 року № 36/4 було визначено склад експертно-технічної комісії на списання основних фондів з балансу СТОВ «Дружба-Нова» у зв'язку із знищенням (розібранням) крупорушок та з метою списання з балансу непридатних для подальшого використання крупорушок.

У свою чергу, протоколом засідання експертно-технічної комісії по списанню основних фондів від 10.03.2014 року було ухвалено подати директору СТОВ «Дружба-Нова» для затвердження акт списання крупорушок за формою ОЗ - 3, акти технічного огляду та металобрухт, в кількості 127 кг. здати на склад та оприбуткувати по відповідних бухгалтерських рахунках.

Згідно актів огляду основних засобів (крупорушок інвентарний № 33064310, №33064206) від 05.03.2014 року крупорушки, зокрема, знаходяться в розібраному стані (розкомплектовані) зняті електродвигуни, розібрані несучі конструкції, знята електропроводка. Внаслідок розібрання крупорушки не є придатними для подальшого використання у якості основного засобу, у зв'язку з невідповідністю критеріям визнання активом (не придатні для використання у господарській діяльності підприємства).

Відповідно до актів на списання основних засобів, затвердженого директором підприємства Макухою І.В. 19.03.2014 року, комісією у складі заступника гол. бухгалтера ОСОБА_5, головного інженера ОСОБА_6, начальника відділу сервісної бр. ОСОБА_7, інженера управління ОСОБА_8 на підставі акту огляду №2/3 від 19.03.2014 року крупорушки №33064310, №33064206 (зернотокове господарство), ухвалено висновок щодо пропозиції до списання в зв'язку з повним фізичним зносом та розкомплектованістю.

Згідно наданої довідки від 24.06.2014 року № 24 позивачем було оприбутковано металобрухт кількістю 127 кг.

Поряд з цим, згідно даних регістрів бухгалтерського обліку (рах.103) та даних вказаного актів на списання від 19.03.2014 року крупорушка №33064310 мала початкову балансову вартість 1282754,00 грн., сума накопиченого зносу 34359,48 грн., залишкова балансова вартість на час ліквідації (списання) 1248394,52 грн., крупорушка №33064206 мала початкову балансову вартість 80330,00 грн., сума накопиченого зносу 2077,49 грн., залишкова балансова вартість на час ліквідації (списання) 78252,51 грн.

Норми Податкового кодексу України передбачають, що ліквідація основних виробничих або невиробничих засобів за самостійним рішенням платника податку, для цілей оподаткування розглядається як їх постачання за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

При цьому, встановлене правило не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Як вірно зауважено судами, в матеріалах справи відсутні належні докази ліквідації крупорушок у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, не надало докази, які б підтвердили відповідно до законодавства ліквідацію основних засобів без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів (докази звернення до правоохоронних органів за фактом знищення (розібрання) крупорушки, наявність кримінальної справи з даного питання тощо).

Відсутні також належні докази подання позивачем контролюючому органу відповідного документу про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Окремо, суди обгрунтовано наголосили на тому, що згідно актів комісії про необхідність списання основних засобів, вони уже були розібраними, проте підтвердження наведеному відсутнє.

Отже, суди дійшли вірного висновку про те, що основні засоби (крупорушки) були ліквідовані за самостійним рішенням СТОВ «Дружба-Нова», а тому така ліквідація в податковому обліку платника податків справедливо розглядається Варвинською ОДПІ як постачання цих основних засобів за звичайними цінами (не нижче їх балансової вартості на дату ліквідації), а тому за результатами ліквідації (списання) даних крупорушок, СТОВ «Дружба-Нова» в порушення вказаних вище вимог Податкового кодексу України не нараховано на залишкову балансову вартість податок на додану вартість в сумі 249678,90 грн. та в сумі 15650,50 грн. і не задекларовано його в податковій декларації з ПДВ за березень 2014 року (загальній) у складі податкових зобов'язань.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційних скарг порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційні скарги слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» та Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року по справі № 825/3461/14 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Загородній А.Ф.
підпис Юрченко В.П.