Справа № 461/3199/15-а
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3199/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарях Думичі Р.М., Скаб В.О.,

за участі:

позивача, представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи

ТзОВ «Фіакр-Львів» Назаркевича С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, виконуючого обов'язки Львівського міського голови Литвинюк М.В., Львівського міського голови Садового А.І., треті особи ТзОВ «Фіакр-Львів», ТзОВ «Міра і К», ТзОВ «Успіх БМ», Львівське комунальне АТП № 1, ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство - 14630», Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про визнання протиправними, скасування рішень суб'єкта владних повноважень та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 115 від 10 березня 2015 року «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій пасажирів у міському автотранспорті» у п. 1 тимчасово, до 01 червня 2015 року, встановлено час дії посвідчень для безоплатного проїзду пільговим категоріям громадян у міському автотранспорті з 10 год. до 16 год. В подальшому вказане рішення змінювалося та було скасоване. Однак, позивачі вважають, що оспорюваними рішеннями відповідача їх та інших осіб було протиправно обмежено у праві пільгового проїзду міським автотранспортом, так як ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи, а ОСОБА_1 - особою, що його супроводжує. Такими протиправними діями відповідача їм була спричинена моральна шкода.

Після зміни позовних вимог (а.с.100-101) позивачі просять суд:

1) визнати неправомірними рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 115 від 10 березня 2015 року, №234 від 30 березня 2015 року, №308 від 08 травня 2015 року та дії посадових осіб щодо виконання та контролю за виконанням вказаних рішень;

2) стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 5000000 гривень.

У судовому засіданні позивач, представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Львівської міської ради у судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченні та з врахуванням того, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Львівської міської ради втратило чинність. Згідно письмових заперечень представника відповідача, відповідно до ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт», організація пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту. Відтак, вважає, що оскаржуване рішення прийняте в межах компетенції виконавчого комітету Львівської міської ради. Крім того, стверджує, що 08 травня 2015 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №308 «Про встановлення тарифу на послуги з перевезення пасажирів у міському автомобільному транспорті», згідно з яким визнано таким, що втратило чинність оскаржуване рішення виконавчого комітету від 10 березня 2015 року № 115 «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій пасажирів у міському автотранспорті». Таким чином, предмет спору відсутній, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в силу ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів не поширюється на спори стосовно визнання протиправними та скасування не чинних рішень суб'єкта владних повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.24-25,96).

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з рішення МСЕК від 06 вересня 2012 року (а.с.3) позивач ОСОБА_4 є інвалідом І групи.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 10 березня 2015 року №115 «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій пасажирів у міському автотранспорті» у п. 1 тимчасово, до 01 червня 2015 року, встановлено час дії посвідчень для безоплатного проїзду пільговим категоріям громадян у міському автотранспорті з 10 год. до 16 год. (а.с.6).

Згідно з рішенням № 234 від 30 березня 2015 року були внесені зміни до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10 березня 2015 року №115 «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій пасажирів у міському автотранспорті» (а.с.26).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд погоджується з правовою позицією позивачів, що рішення виконавчого комітету від 10 березня 2015 року №115 та рішення № 234 від 30 березня 2015 року були протиправними, оскільки, виконавчий комітет Львівської міської ради, відповідно до пункту 1 прийнятого рішення, встановив час дії посвідчень на безоплатний проїзд пільговим категоріям пасажирів у міському автотранспорті з 10 години до 16 години, яким по-суті, обмежив право позивача ОСОБА_4, як інваліда І групи, на пільговий проїзд та особи, яка його супроводжує. Суд вважає, що у відповідача відсутні повноваження приймати відповідні рішення, виходячи з наступного.

Так, приписами ст. 38-1 Закону України « Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі). Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України "Про транспорт". Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» організація пасажирських перевезень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування покладається:

- на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту;

- на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області - на обласні держадміністрації.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про автомобільний транспорт» соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства.

Згідно із ст. 37 вказаного закону пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено повноважень виконавчого комітету місцевої ради ухвалювати рішення щодо перевезення пільгових категорій громадян.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії чи прийнятті рішення.

Представником відповідача не доведено правомірність оскаржуваних рішень № 114 та № 234 та не спростовано доводи викладені у позові, а тому суд дійшов висновку щодо протиправності вказаних рішень виконавчого комітету Львівської міської ради.

Однак, з урахуванням того, що рішенням № 308 від 08 травня 2015 року «Про встановлення тарифу на послуги з перевезення пасажирів у міському автомобільному транспорті», рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10 березня 2015 року №115 та рішення № 234 від 30 березня 2015 року, - втратили чинність, у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними рішень виконавчого комітету, не підлягають також задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, виконуючого обов'язки Львівського міського голови Литвинюк М.В., Львівського міського голови Садового А.І. про визнання протиправними, скасування рішень суб'єкта владних повноважень та відшкодування моральної шкоди, - відмовити повністю.

Постанова ухвалена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 27 травня 2015 року проголошено її вступну та резолютивну частини. Повний текст постанови виготовлений 31 травня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Д. Фролова