Справа № 821/2283/13-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/47391/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Мойсюка М.І., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 3 червня 2013 року №38243608 та закрити вказане виконавче провадження.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 3 червня 2013 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні від 09.04.2013 року №Ф-361 про стягнення з позивача на користь Пенсійного фонду боргу у сумі 8582,72 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 17 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів, з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Підстави для відкриття виконавчого провадження визначено ст. 19 Закону, згідно якої виконавче провадження відкривається:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, закріплено в ст.ст. 17, 18 Закону, зокрема, рішення органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

Отже, у разі надходження до державної виконавчої служби виконавчого документа державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2011 року) територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Аналогічну норму закріплено в ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011 року, а також зазначено, що вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, вимога управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні від 09.04.2013 року №Ф-361 про стягнення з позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 8582,72 грн. є виконавчим документом.

Вимога набрала чинності, оформлена належним чином, строк звернення цього виконавчого документу до виконання не сплинув, а отже у відповідача були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

До компетенції відповідача не належить перевірка законності прийняття рішення управлінням Пенсійного Фонду щодо визначення розміру недоїмки зі сплати єдиного внеску та направлення на адресу платника відповідної вимоги про її сплату.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк

І.В. Штульман