Справа № 812/2871/14
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/2871/14

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання - Тельдековій Н.В.,

за участю сторін:

позивача - не прибув,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції про скасування постанови від 17.04.2014 року та від 20.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2015 року з Донецького апеляційного адміністративного суду на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла справа № 812/2871/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції про скасування постанов від 17.04.2014 року та від 20.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження для продовження розгляду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року провадження у справі закрито з підстав пункту першого частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року - ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року по справі № 812/2871/14 - скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції про скасування постанов від 17.04.2014 року та від 20.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та призначено до судового розгляду.

Позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив суд скасувати постанову, винесену в межах ВП №31938583 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.04.2012, якою накладено арешт на належні ОСОБА_1 транспортні засоби марки ВМW Х5, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску та марки Daewoo Nexia, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску; скасувати постанову, винесену в межах ВП №31938583, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 20.04.2012, якою накладено арешт на належне їй нерухоме майно: житловий будинок по АДРЕСА_2 та житлову квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.04.2014 при зверненні до приватного нотаріусу, щодо порядку продажу належного їй нерухомого майна, стало відомо, що в межах ВП №31938583 відкритого Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ, відносно її чоловіка ОСОБА_2 та його брата ОСОБА_3, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Луганська №2-3292 від 30.03.2012 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні їй особисте майно, хоча вона не є стороною у виконавчому провадженні та арештоване майно не є спільно нажитим майном з її чоловіком.

На підставі викладеного просила скасувати постанову винесену в межах ВП №31938583 відкритого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 17.04.2014 та від 20.04.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на належне їй нерухомого майна.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надав клопотання в якому просив слухання справи провести без участі позивача та його представника за наявними у справі докПредставник відповідача у в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надав письмові пояснення, в яких просив слухання справи провести без участі, а рішення винести на розгляд суду.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачеві та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська від 30 березня 2012 року заяву представника ПАТ "Банк Київська Русь" про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_5, у тому числі на частку у праві спільної сумісної власності подружжя у межах заявленого позову, а саме: 4 697 417,46 грн. (а.с. 58-59).

30.03.2012 постановою державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, відкрито виконавче провадження про накладання арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам, у тому числі на частку у справі спільної власності подружжя у межах заявленого позову ОСОБА_2 (а.с.7).

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 17.04.2014 та від 20.04.2014 накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна на транспортний засіб марки ВМW Х5 4.41, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску та транспортний засіб марки Daewoo Nexia, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, житловий будинок по АДРЕСА_2; квартира АДРЕСА_1 що належить боржнику: ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення: 4 697 417,46грн. (а.с.8-9).

Згідно з ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Судом встановлено, що між громадянином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, укладено шлюб від 24.08.1996 (а.с.34).

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням третейського суду при асоціації "Арбітраж" від 15.01.2008 року позов ОСОБА_1, задоволено в повному обсязі. Визнано дійсним договір дарування частки житлового будинку АДРЕСА_2 укладений 15.11.2007 року між ОСОБА_2 за ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_1 право власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-15). Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 15.04.1997 року, реєстраційний номер № 605 укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та з другої сторони ОСОБА_1 склали договір, відповідно до якого остання прийняла у дарування квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрованого Луганським БТІ 21.04.1997 року (а.с.20-21).

Таким чином, з огляду на вищезазначені у справі докази, а саме: договір дарування від 15.04.1997 року, АДРЕСА_1, а також рішення третейського суду від 15.01.2008 року, щодо визнання дійсним договору дарування частки житлового будинку АДРЕСА_2 підтверджують, що позивачка ОСОБА_1 набула за час шлюбу особисту приватну власність на вказане майно.

Щодо позовних вимог позивача про скасування постанови, яка винесена в межах ВП №31938583 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.04.2012, якою накладено арешт на належні ОСОБА_1 транспортні засоби марки ВМW Х5, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску та марки Daewoo Nexia, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ВМW Х5 4.41, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску є власністю ОСОБА_1 з 05.06.2006, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.22)

Відповідно до відповіді НАІС ДДАІ України та реєстраційно-облікових даних ТЗ у Луганській області, марка Daewoo Nexia, державний номерний знак НОМЕР_1 (НОМЕР_2), 2008 року випуску, сірого кольору, зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с.138).

Згідно з нормами ст. 60 Сімейного кодексу України, підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя є:

- майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилання позивача, на ті обставини, що транспортний засіб марки ВМW Х5 придбаний нею за особисті кошти у розмірі 50 000 доларів США, подаровані її батьком, а її чоловік ніколи не заробляв таких коштів та мав заробітну плату у розмірі 1500 - 1800 гривень є незмістовним, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б спростували факт придбання автомобілів за власні кошти, як це передбачено п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України. Оскільки норми Сімейного кодексу України, містять вичерпний перелік підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про правильність висновків державного службовця щодо накладання арешту та оголошення заборони його відчуження на транспортні засоби марки ВМW Х5, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску та марки Daewoo Nexia, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску. Однак при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач відповідно до зазначеної норми Сімейного кодексу України повинен був накласти арешт на транспортні засоби лише в частині права власності ОСОБА_2 - чоловіка позивачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено відповідними доказами, що житловий будинок по АДРЕСА_2 та житлова квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, постанова підлягає скасуванню у повному обсязі, постанова про арешт транспортних засобів марки ВМW Х5, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску та марки Daewoo Nexia, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску підлягає скасуванню в частині накладення арешту на частку позивача - ОСОБА_1

На підставі викладеного суд вважає, що постанова державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції про скасування постанов від 17.04.2012 та від 20.04.2014 про накладення арешту майна божника та оголошення заборони на його відчуження підлягає задоволенню частково.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у судовому засіданні 22.05.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 25.05.2015 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції про скасування постанови від 17.04.2014 року та від 20.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження - задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, винесену в межах ВП №31938583, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 20.04.2012 року, якою накладено арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно: житловий будинок по АДРЕСА_2 та житлову квартиру АДРЕСА_1 - скасувати повністю.

Постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, винесену в межах ВП №31938583, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.04.2012, якою накладено арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно: транспортні засоби марки ВМW Х5, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2000 року випуску та марки Daewoo Nexia, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску - скасувати в частині частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності подружжя у межах заявленого позову.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 копійки).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 25 травня 2015 року.

Суддя І.В. Тихонов