Справа № 2а-2393/12/0970
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Справа № 876/1631/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсна компанія» до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурсна компанія» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 14.11.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу про заниження ПДВ, внаслідок вчинення господарських операцій з ТОВ «Сталевий дім», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі». Вважає, що за наявності всіх первинних документів, оформлених належним чином, доводи податкового органу про безтоварність господарських операцій та про неможливість контрагентів реально виконати роботи та надати послуги, з підстав, які стосуються відомостей про фіктивність підприємництва, відсутність в них необхідних ресурсів для здійснення діяльності є лише припущенням. До перевірки представлено докази, що підтверджують пов'язаність витрат підприємства на залучення цих контрагентів до виконання робіт (послуг) як підрядників, надано докази, які підтверджують, що ці роботи виконувались.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 року позов задоволено, оскільки суд погодився з доводами позивача.

ДПІ у Надвірнянському районі Івано-Франківської області подала апеляційну скаргу за якою просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням заперечень на позовні вимоги, зокрема, зазначає, щодо неможливості підтвердити факт виконання договірних зобов»язань, оскільки у підприємств-контрагентів позивача відсутні трудові ресурси та виробничі потужності, що виключає можливість виконання взятих на себе зобов'язань згідно укладених з позивачем договорів.

Суд у відповідності до ч.1 ст.41 КАС України відзначає, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Суд першої інстанції встановив, що в період з 18.10.2011 року по 24.10.2011 року працівниками Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсна компанія» з питань щодо правильності та достовірності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ за травень, липень, серпень 2011 року при взаєморозрахунках з ТОВ «Сталевий дім» за квітень, травень 2011 року при взаєморозрахунках з ТОВ «Крафт ЛВ» та за квітень, липень 2011 року при взаєморозрахунках з ПП «Воллі.

31.10.2011 року складено акт перевірки № 1545/23-32446237 , яким встановлено порушення підприємством податкового законодавства, а саме - п.198.1 п.198.2 , п.198.6 статті 198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.4, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України , в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 348339 грн., у тому числі за червень місяць 2011 року в сумі 324372 грн., за липень місяць 2011 року в сумі 23967 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за серпень 2011 року на суму 211930 грн.

На підставі встановлених порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 14.11.2011, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 348339 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 11984,50 грн.та № від 14.11.2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 211930 грн.

В основу цих висновків покладено доводи про неможливість здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, в яких відсутні необхідні ресурси для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Підставою для прийняття цього донарахування став висновок податкового органу про заниження податку на додану вартість за операціями з надання послуг ТОВ «Сталевий дім», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі» позаяк, за твердженням ДПІ, усі зазначені операції опосередковані штучним створенням документообігу з метою отримання податкової економії без реального руху активів.

При цьому відповідач заперечує сам факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сталевий дім», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з наступного.

Між позивачем (Замовник) та ПП «Воллі» (Підрядник) укладені договори від 02.03.2011 року № 0203ПР/РК відповідно до предмету та умов якого Підрядник, зобов'язується за завданням замовника на свій ризик виконати роботи по влаштуванню системи поливу території (газонів) та будівництво підпірних стінок та інші роботи згідно локальних кошторисів з розрахунком договірної ціни, а Замовник зобов'язується передати Підряднику затверджену проектну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти та оплатити роботи. Місце виконання робіт: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області; та від 03.03.2011 року №1/03-П, відповідно до предмету та умов якого Підрядник, зобов'язується за завданням замовника на свій ризик виконати визначені Локальними кошторисами підрядні роботи по будівництву шестирівневої відкритої автостоянки №1 для автомобілів ТК «Буковель», ремонтні роботи котеджів житлової зони №2,реконструкції ЗТП під медичний пункт, будівництво рекреаційного ставка в центральній частині ТК «Буковель» та підпірних стінок, будівництво автомобільних доріг в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області а Замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектну документацію, надати будівельний майданчик, прийняти та оплатити роботи. Місце виконання робіт: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

Також між позивачем (Покупець) та ТзОВ «Крафт ЛВ» (Постачальник) укладено договір від 01.04.2011р. № 57/04 відповідно до предмету якого Постачальник, зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором, здійснити поставку меблів та посуду (далі-товар). Загальна вартість товару становить 110 390,79 грн., в т.ч. ПДВ. Також між позивачем (Замовник) та ТзОВ «Крафт ЛВ» (Виконавець) укладено договір від 27.04.2011р., №58/05-ФБ, відповідно до предмету якого Виконавець, зобов'язується за оплату і за рахунок замовника надати послуги (виконати роботи) по обслуговуванню об'єктів (майна) замовника. Послуги надаються в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (ТК «Буковель») та АР Крим м. Ялта, с.м.т. Форос, вул. Фороський спуск, територія санаторного комплексу «Форос». Зокрема, послуги щодо обслуговування майна Замовника а саме: перевірка справності, підбір і налаштування лижного спорядження, шліфування поверхні лиж, заточка лижного спорядження (кантів) та воскування, перевірка справності кріплень лиж та сноубордів а також кліпс на г/л черевиках, згонка кріплень, вирівнювання г/л палиць, послуг щодо обслуговування ПККД, в тому числі чистка, миття та прибирання ПККД та прилеглої території, надання послуг щодо обслуговування готелю, в тому числі генеральне прибирання в номерах, зовнішнє прибирання приміщень в тому числі чистка фасадів, миття вікон, чистка та миття сходів, та інші послуги згідно потреб і вказівок Замовника, генеральне прибирання господарських та адміністративних приміщень, прибирання території, вивезення сміття. Вартість послуг Виконавця за відповідний період визначається Сторонами з врахуванням фактичних обсягів виконаних робіт (наданих послуг) та зазначається сторонами в акті здачі-приймання наданих послуг.

22.08.2011р. між позивачем (Замовник) та ТзОВ «Сталевий дім» (Виконавець) укладено договір № 58/05-ФБ відповідно до предмету якого виконавець зобов'язується за плату і за рахунок замовника надати послуги (виконати роботи) по обслуговуванню об'єктів (майна) замовника. Послуги надаються в АР Крим м. Ялта, с.м.т. Форос, вул. Фороський спуск, територія санаторного комплексу «Форос». Зокрема, послуги щодо обслуговування майна Замовника в тому числі, надання послуг щодо обслуговування готелю, а саме: генеральне прибирання в номерах «Стандарт», «Напівлюкс», «Люкс», прибирання щоденне номерів «Стандарт», «Напівлюкс», «Люкс», генеральне прибирання господарських та адміністративних приміщень, прибирання території, вивезення сміття, зовнішнє прибирання приміщень в тому числі чистка фасадів, миття вікон, чистка та миття сходів та інші послуги згідно потреб і вказівок Замовника. Вартість послуг Виконавця за відповідний період визначається Сторонами з врахуванням фактичних обсягів виконаних робіт (наданих послуг) та зазначається сторонами в акті здачі-приймання наданих послуг.

На виконання умов вказаних договорів позивачем надано та досліджено судом податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, платіжні доручення, що містяться в матеріалах справи.

Суми податку на додану вартість по наданих податкових накладних включені до складу податкового кредиту відповідних періодів, відображені у реєстрі отриманих податкових накладних та відповідають даним податкової декларації з ПДВ.

Відносини щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, податку на прибуток регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.138.1, 138.1.1 ст. 138 Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (п.138.4 ст. 138).

Відповідно до п.139.1.9 ст. 139 Кодексу не включаються до витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та податку на прибуток є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкової вигоди первинною документацією покладений на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб'єктом, який обчислює кінцеву суму податку, що підлягає сплаті до бюджету. Отже, обов'язок довести правомірність та обґрунтованість зменшення бази оподаткування ПДВ та податку на прибуток, у тому числі шляхом подання документів, які відповідають критеріям статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.. 185, п.п.187.1 ст. 187, ст.. 188, п.198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України №2755-У, належить саме позивачу у справі. При цьому підтверджувальні документи повинні відображати достовірну інформацію та підтверджувати реальність виконаної операції. Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача податкових накладних постачальників послуг та з наявності у останніх необхідного обсягу податкової правосуб'єктності на час виконання розглядуваних операцій.

Водночас суд не взяв до уваги те, що позивач придбавав (роботи, послуги) у осіб, які не сплачували податки, діяльність яких мала ознаки фіктивного підприємництва, які не звітували про свою діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, суд бере до уваги вироки Сихівського районного суду м.Львова від 26.12.2012 року та 07.07.2014 року, якими встановлено факт здійснення суб'єктами господарювання - ПП «Воллі» та ТзОВ «Крафт ЛВ» фіктивного підприємництва. Судом встановлено, що мало місце документальне оформлення начебто проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт), в той час, підприємствами жодних товарів не постачалось, роботи не виконувалися та послуги контрагентам не надавались. Економічним результатом документального оформлення операцій стало безпідставне завищення податкового кредиту у підприємств-вигодонабувачів, що дало контрагентам-покупцям змогу мінімізувати податкові зобов'язання зі сплати податку на додану вартість. Керівники вказаних підприємств визнані винними та засуджені за ст.ст. 205, 358 Кримінального кодексу України.

З акту перевірки судом вбачається, що ДПІ в Надвірнянському районі отримано з ДПІ у Франківському районі м. Львова акт документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сталевий дім», з питань підтвердження дотримання вимог податкового законодавства, щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за період з 01.05.2011 по 31.05.2011року та Лист від 27.07.2011 року №17708/7/23-413 та за липень 2011 року - акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сталевий дім» щодо підтвердження взаємовідносин із платником податків ТОВ «Ресурсна компанія» від 26.09.2011 року № 195/23-2/37399035.

Відповідно до матеріалів перевірки вищенаведеного суб'єкта господарювання встановлено, що декларацію з ПДВ за липень 2011 року визнано недійсною з причин «Заповнено всупереч правилам , зазначеному у затвердженому порядку, звітність подана не в повному обсязі(подання додатків без основної декларації або відсутність обов'язкових додатків)». Декларація за 2010 рік з податку на прибуток не подавалась. Декларація з податку на прибуток за 1-й квартал 2011 року подана 04.05.2011 року. Чисельність працюючих 1 чоловік, відповідно до останньої податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб поданої до ДПІ у Франківському районі м. Львова за лютий 2011 року, сума доходів, які нараховані на користь фізичних осіб у звітному податковому періоді становить 0 грн. Підприємство не знаходиться за юридичною адресою, присвоєно 3-й стан платника, прийнято рішення про припинення. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної підприємницької діяльності в силу незначної чисельності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів.

Представлені позивачем документи (податкові та видаткові накладні) формально відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, однак, з урахуванням усіх обставин справи, не підтверджують фактичність здійснення господарських операцій з вказаними вище контрагентами.

Апелянт доводячи нікчемність правочинів між позивачем та контрагентами ТОВ «Крафт ЛВ», ТОВ «Сталевий дім» ПП «Воллі», податковий орган поряд із доводами, що вказані постачальники не мають матеріальних та трудових ресурсів необхідних для здійснення господарської діяльності; не звітують за своїми податковими зобов'язаннями; порушені кримінальні справи, посилався на відсутність у позивача документів, які б підтверджували переміщення товарів від постачальників до позивача, їх зберігання, тощо, що свідчило б про реальне отримання позивачем товарів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21.01.2011 у справі за позовом ТОВ «СІБ» до ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, неналежним чином оформлена (підписана не уповноваженою особою) податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 ст. 71 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 ст. 71 КАС України обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов'язку.

Окрім цього, Верховний Суд України, у постанові від 27.03.2012 у справі за позовом ПП «Ангара» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість виклав наступну правову позицію. Так, Верховний Суд України вказав, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин, як неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

Оцінюючи докази, судом враховано, що розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок визначення податкового кредиту. Намір одержати доход лише в зазначений спосіб, без здійснення реальної господарської діяльності, не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

В статті 13 Цивільного кодексу України зазначено, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. Не допускається зловживання правом.

За змістом частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин, спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною другою цієї статті є нікчемним. Як установлено частиною другою статті 215 того ж Кодексу, визнання судом нікчемного правочину недійсним не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 зазначеного Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до вимог ПК України визначає, що у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, яким оподатковуються інші особи, у тому числі податок на додану вартість, сума такого податку вважається бюджетним фондом, який належить державі та створюється від її імені.

Застосування угод та вчинення дій, які не мають іншої економічної мети крім мінімізації сплати податків - є зловживання правом на свободу підприємницької діяльності. Зазначене зловживання виражається в укладання удаваних угод, що має на меті приховати реальну угоду, яка суперечить моральним засадам суспільства (спроба ухилитись від конституційного обов'язку сплати податків).

Контролюючим органом проведеним дослідженням фінансово-господарської діяльності Товариства встановлено, що останнім оплачувались кошти контрагентам без мети реального настання правових наслідків, з метою несплати податків, що призвело до втрати дохідної частини Державного бюджету, з чим погоджується колегія судів. Даючи аналіз матеріалам справи колегія суддів вважає, що операції із придбанням послуг не мали реальний товарний характер.

Встановлення судом необґрунтованості заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди тягне за собою відмову в її задоволенні.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області - задовольнити.

Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 року у справі №2а-2393/12/0970 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсна компанія».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко