Справа № 802/967/15-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2015 р. Справа № 802/967/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

позивача: Томенко Р.В.

відповідача: Терепа С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного підприємства "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року Приватне підприємство «Виробниче об'єднання Елна-Сервіс» (далі - ПП «ВО Елна-Сервіс») звернулось в суд з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № та № від 20.03.2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що висновки акту перевірки підприємства не відповідають дійсності, суперечать фактичним обставинам та є незаконними, а винесені за його наслідками податкові повідомлення-рішення від 20.03.2015 року № та № є такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Представник відповідача щодо позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Письмових заперечень суду не надали.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що уповноваженою особою Вінницької ОДПІ на підставі наказу від 25.02.2015 року №572 та направлення №502/22 від 25.02.2015 року, відповідно до ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України в період з 25.02.2015 року по 27.02.2015 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «ВО Елна-Сервіс» () з питань достовірності нарахування податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «Дартон Білдінг» () за липень 2014 року, за результатом якої складено акт від 06.03.2015 №578/2205/20109667 (а.с.8-22).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ВО Елна-Сервіс» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 декларації) за липень 2014 року в сумі 54236,00 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд.24 декларації) за липень 2014 року на суму 63721,00 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, підприємством до податкового органу було подано відповідні заперечення №94 від 16.03.2015 року (а.с.23-25), за результатами розгляду яких листом від 18.03.2015 року №7586/10/02-28-22-05 відповідач останні залишенні без розгляду (а.с.26-27).

Відповідно до висновків акту та викладених у ньому порушень Вінницькою ОДПІ 20.03.2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення № форми "Р", яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 67795,00 грн., у т.ч. за основним платежем 54236,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13559,00 грн. (а.с.28); № форми "В4", яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 63721,00 грн. (а.с.29).

В адміністративному порядку рішення контролюючого органу підприємством не оскаржувалось, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість висновків податкового органу, що зумовили прийняття рішення про збільшення сум грошових зобов'язань по податку на додану вартість, та як наслідок рішення про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, ПП «ВО Елна-Сервіс» звернулось з відповідним позовом до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Підставами для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугувало те, що контрагент позивача - ТОВ «Дартон-Білдінг» не придбав у інших суб'єктів господарювання та не імпортував до України товар, проданий позивачу - ПП «ВО Елна-Сервіс». Також, ревізор зазначила в акті перевірки, що позивачем не надано для перевірки сертифікати відповідності, паспорти якості, книги наказів по підприємству та докази отримання та використання коштів, наданих під звіт працівниками позивача, що вибули у відрядження та отримували товар. Крім того, під час проведення перевірки перевірючим врахований отриманий від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Дартон Білдінг» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року від 14.08.2014 року №2444/26-55-22-07/38919590.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що правочин, укладений ПП «ВО Елна-Сервіс» з ТОВ «Дартон Білдінг», має ознаки нереальності здійснення.

Щодо господарської діяльності позивача та його взаємовідносин з контрагентом, судом встановлено наступне.

В перевіряємому періоді ПП «ВО Елна-Сервіс» мало взаємовідносини з ТОВ «Дартон Білдінг».

Між позивачем та його контрагентом 11.07.2014 року був укладений договір №07/14, згідно якого ПП «ВО Елна-Сервіс» придбавала у ТОВ «Дартон Білдінг» електрокомфорки ТК 180-2. Згідно умов договору поставка здійснюється за домовленістю сторін. Відповідно до специфікації №1 від 11.07.2014 року до договору, умова поставки товару: самовивіз зі складу продавця (а.с.33-35).

На підтвердження реальності виконання умов договору контрагентом виписані: податкова накладна №56 від 16.07.2014 року на 12345.000 кількості електрокомфорок ТК 180-2 в загальній сумі з ПДВ 707738,86 грн. (а.с.37); видаткова накладна №56 від 16.07.2014 року (а.с.39) та товарно-транспортна накладна №Р620 від 16.07.2014 року (а.с.40-41).

Тобто, проведення господарських операцій підприємства підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Частинами першою та другою ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення) спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено та актом перевірки не встановлено.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила обрахування розміру податкового кредиту з податку на додану вартість регламентовані п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України. Передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України забороняється включення до складу податкового кредиту сум податку, не підтверджених належним чином оформленими податковими накладними.

Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлюють, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну в момент виникнення податкових зобов'язань продавця, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, сформована позивачем сума податкового кредиту підтверджена відповідними податковою та видатковою накладними. В свою чергу, податкова та видаткова накладна складені на підставі договору та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти правильності оформлення податкової та видаткової накладної, які виписувалися контрагентом позивача та на підставі яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту.

Крім того, в спростування посилання перевіряючого в акті перевірки, на відсутність у позивача документів, які засвідчують відрядження працівників позивача, що вибували за товаром, представником позивача долучено до матеріалів справи копію наказу директора ПП «ВО Елна-Сервіс» №55-Ф від 14.07.2014 року про відрядження Головченка В.А. - інженера по постачанню, Волоса О.А. - водія-механіка до м. Києва з 16.07.2014 року на 2 дні (а.с.42). Також, наданий звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №115 від 18.07.2014 року (а.с.43-44).

Разом з тим, судом не приймаються як обґрунтовані посилання відповідача на висновки акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 14.08.2014 року №2444/26-55-22-07/38919590 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Дартон-Білдінг»», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Крім того, як свідчать матеріали справи ТОВ «Дартон Білдінг» оскаржив дії податкового органу в судовому порядку, і постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року, по справі №806/4065/14 позов товариства задоволено та визнано дії ДПІ у Печерському районні м. Києва щодо проведення зустрічної звірки, що оформлена зазначеним вище актом та щодо внесення змін до АІС на підставі зазначеного акту, зобов'язано податкову внести відповідні зміни до АІС в частині скасування відображення інформації згідно даного акту.

Також, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів відсутності у контрагента позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вищевказаного правочину, зокрема того, що вказане товариство не було зареєстровано в якості платника податку на додану вартість або того, що його реєстрація платником податку на додану вартість була анульована в період виконання спірного правочину. Відтак, наявні в матеріалах справи копії податкової та видаткової накладних, на підставі яких позивач сформував податковий кредит за спірний період, відповідають вимогам, встановленим статтею 201 Податкового кодексу України.

В ході розгляду даної справи відповідачем не було надано суду будь-яких належних доказів нікчемності правочину, укладеного між позивачем та його контрагентом, а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження фактів підписання документів щодо цього правочину не уповноваженими на те особами.

Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Суд бере до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарської операції за договором №07/14 від 11.07.2014 року, за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач до суду не подав, судом самостійно таких доказів не виявлено.

Факт придбання товару підтверджується документально первинними бухгалтерськими документами, що були надані до суду та яким надана належна правова оцінка.

Судом не встановлено невідповідності даних податкової та видаткової накладних фактичним обставинам.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів

Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Факт відмови платника податків в наданні пояснень та документального підтвердження на запит контролюючого органу, є підставою для проведення документальної позапланової перевірки, а ніяк не висновків щодо фіктивності укладених угод.

Таким чином, формування податкового кредиту платника ПДВ здійснено відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач не довів правомірності мотивів винесення спірних податкових повідомлень-рішень. За таких обставин позовні вимоги ПП «ВО Елна-Сервіс» підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З огляду на наведене, підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 263,04 грн., сплачені позивачем згідно платіжного доручення №1382 від 27.03.2015 року (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області № та № від 20.03.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс" () судовий збір у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 04 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович