Справа № 814/791/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015 р. Справа № 814/791/15
Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Лебедєва Г.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 24559,85 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 25452,73 грн.

Відповідно до вимог ч.3 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви та доданих до неї документів. Згідно з п.3 ч.1 ст. 183-2 КАС України судом 12.03.2015 року винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по справі, яку направлено відповідачу для надання заперечення по справі або заяви про визнання позову.

Судова кореспонденція була надіслана відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, але була повернута до суду з поштовою відміткою від 23.03.2015 року: "за закінченням терміну зберігання". Згідно ч.4 ст.33 КАС України, судова кореспонденція надсилається юридичним особам - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, за такою адресою, вважається, що судова кореспонденція вручена їм належним чином. Згідно ч.11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, вважається, що воно вручене належним чином.

Таким чином, відповідач був належним чином сповіщений про розгляд справи, але на час розгляду справи відповідачем не подано до суду заперечення проти позову та документів на їх підтвердження чи заяви про визнання позову.

02.04.2015 року до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку зі сплатою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкового боргу з єдиного податку у сумі 892,88 грн., на підставі чого, сума заборгованості фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 станом на 02.04.2015 року зі сплати податкового боргу складає 24559,85 грн.

Дослідивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2008 року ОСОБА_1, зареєстрована виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на обліку в державній податковій інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області з 20.08.2008 року за №7796, що підтверджується довідкою про взяття на облік № 7796 від 20.08.2008 року.

Згідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі-ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1. ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; крім того, п.36.5, ст.36 ПК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку відповідальність несе платник податків.

За фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) рахується податковий борг:

- з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13246,14 грн.;

- з податку на додану вартість у сумі 11313,71 грн.

Вказаний податковий борг виник наступним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 23.10.2012 року №, яким було визначене грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 52053,79 грн., з яких: за основним платежем - 42485,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 9567,96 грн., та податкового повідомлення - рішення від 23.10.2013 року №, яким було визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 15448,13 грн., з яких: за основним платежем - 12358,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3089,63 грн., прийнятих на підставі акту перевірки від 09.10.2012 року №1980/17-20/НОМЕР_1, які були отримані відповідачем 23.10.2012 року, про що свідчить підпис про отримання на вищевказаних рішеннях.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 23.10.2012 року №, №.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року по справі №2а-5676/12/1470 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 23.10.2012 року №, № було залишено без розгляду, у зв'язку з відкликанням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 позову.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року по справі №2а-5676/12/1470 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 23.10.2012 року №, № залишений без розгляду, на підставі клопотання представника позивача про відкликання позовної заяви.

Таким чином станом на час розгляду справи, грошове зобов'язання, визначене податковими повідомленням-рішенням від 23.10.2012 року №, № набуло статусу узгодженого.

Судом встановлено, що відповідачем не було сплачено узгодженої суми грошового зобов'язання протягом встановлено ПК України строку для добровільної сплати цієї суми.

Відповідно до абзацу другого п.57.3 ст.57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, що настають за днем такого узгодження.

При цьому, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 26.07.2013 року направляв на адресу відповідача податкову вимогу форми "Ф" від 20.05.2013 року за основним платежем - 7869,51 грн. та пеня - 353,49 грн.

Не зважаючи на вжиті заходи, податковий борг відповідачем сплачений не був.

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Даних щодо оплати відповідачем податкової заборгованості у загальній сумі 24559,85 грн. на час розгляду справи суду не надані. Наявність податкового боргу на час розгляду справи підтверджена податковим органом шляхом надання суду розрахунку суми заборгованості та довідки про наявність заборгованості з податків, зборів від 25.02.2015 року.

За змістом п.п.14.1. 175 ПК України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.20.1.34 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.п. 95.1, 95.2, 95.3 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що з дня надіслання податковим органом відповідачу податкової вимоги минуло 60 календарних днів, в першу чергу вживаються заходи щодо погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення коштів, які перебувають у його власності, з рахунків платника податків у банках за рішенням суду.

Отже, за відсутності добровільної сплати відповідачем заборгованості, вказана сума податкового боргу відповідача підлягає стягненню за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, оскільки відповідач не сплатив суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями, суд вважає, що позовні вимоги державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 24559,85 грн. є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 69-71, 86, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 24559,85 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 24559,85 грн. (двадцять чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять гривень вісімдесят п'ять копійок) з якого:

- з податку на додану вартість у сумі 11313,71 грн. (одинадцять тисяч триста тринадцять гривень сімдесят одна копійка) на р/р 0004 на користь державного бюджету Корабельного району, ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, , код платежу 14010100;

- з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13246,14 грн. (тринадцять тисяч двісті сорок шість гривень чотирнадцять копійок) на р/р 04 на користь місцевого бюджету Корабельного району, ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, , код платежу 11010500;

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва