Справа № 338/1979/14-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. Справа № 876/4083/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Костіва М.В.

суддів: Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними,-

встановив:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за вислугою років, зобов'язання призначити та виплачувати пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в ред. Закону України від 04.04.2006 року № 3591-ІV).

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 23.08.2012 року він звільнився з ОВС України за власним бажанням. Згідно наказу від 23.08.2012 року про звільнення на момент звільнення його вислуга років в пільговому обчисленні становить 21 рік 01 місяць 05 днів, тобто станом на 01.10.2011 року вислуга років становила більше 20 років. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в ред. Закону України від 04.04.2006 року) він має право на пенсію за вислугою років. Згідно постанови Надвірнянського районного суду від 13.05.2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, УМВС України в Івано-Франківській області направило відповідачу матеріали для призначення йому пенсії за вислугою років. Однак, 13.12.2014 року він отримав від відповідача листа, яким йому відмовлено у призначенні пенсії в зв'язку з тим, що Законом України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набув чинності з 01.10.2011 року, було внесено зміни до п.В ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", де передбачено поступове збільшення вислуги, необхідної для призначення пенсії військо службовцям, тобто пільгова вислуга років для визначення права на пенсію з 01.10.2011 року не враховується. Просив позов задоволити.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в ред. Закону від 04.04.2006 року та проводити її виплату з 02.11.2012 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України в управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області по 23.08.2012 року.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 21.08.2012 № 135 о/с, капітана міліції ОСОБА_1 - старшого інспектора з міграційного контролю сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Богородчанського РВ УМВС звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом "ж" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням) з 23.08.2012 року. Вислуга на день звільнення становить: календарна - 18 років 00 місяців 00 днів; у пільговому обчисленні - 21 рік 01 місяць 05 днів.

На момент звільнення позивача зі служби в органах МВС діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" (далі - Закон № 3591-IV) внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено умови призначення пенсій за вислугу років.

Згідно ч. 1 цієї статті пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.

Статтею 17-1 зазначеного Закону врегульовано питання порядку обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, а статтею 12 даного Закону - умови призначення пенсій за вислугу років.

Згідно постанови Правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002 № 11-2, управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Верховний Суд України вирішуючи питання про застосування цього закону у часі виходив з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо [рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення № 5-рп/2002)].

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався 02.11.2012 року із заявою в УМВС України в Івано-Франківській області щодо призначення йому пенсії за вислугою років, однак згідно відповіді УМВС України в Івано-Франківській області від 23.11.2012 року на ім'я позивача вбачається, що заява ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугою років залишена без задоволення з посиланням на ст. 2 Закону України від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Постановою Надвірнянського районного суду від 13.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, визнано неправомірними дії УМВС України в Івано-Франківській області щодо відмови направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області матеріали про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов'язано УМВС України в Івано-Франківській області направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області пакет документів (матеріали) для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в ред. Закону від 04.04.2006 року.

Таким чином, на виконання постанови суду УМВС України в Івано-Франківській області направило пакет документів до ГУПФУ в Івано-Франківській області для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, проте згідно відповіді ГУПФУ від 10.12.2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії позивачу за вислугу років з посиланням на прийняття Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набув чинності з 01.10.2011 року і яким внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2015 року у справі №338/1979/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: М. В. Костів

Судді: Р. М. Шавель

Н. В. Бруновська