Справа № 1423/11380/2011
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 р. Справа № 1423/11380/2011

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шеметенко Л.П.
судді Домусчі С.Д.
судді Кравець О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, третя особа - Міністерство оборони України, про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Миколаївського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України (далі Миколаївській ОВК) про:

- визнання протиправним наказу від 10.06.2009 року №112 в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги для виплати ОСОБА_2 , як інваліду третьої групи в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

- зобов`язання прийняти рішення щодо нарахування та виплати позивачеві, як правонаступниці ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги, яку він повинен був отримати як інвалід третьої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, в розмірі, що встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- стягнення недотриманої суми одноразової грошової допомоги в розмірі 56 913,12 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що під час проходження служби ОСОБА_2 отримав інвалідність, у зв`язку з чим наказом відповідача №112 від 10 червня 2009 року йому було призначено виплату разової грошової допомоги, однак при цьому не було обраховано належним чином розмір його грошового забезпечення. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На думку позивача, вона, як правонаступниця ОСОБА_2 має право на отримання недоотриманої ним суми одноразової грошової допомоги.

В ході розгляду суд усною ухвалою залучив до участі у справі Міністерство оборони України як третю особу (а.с.101); доказів направлення Міністерству оборони відповідного повідомлення матеріали справи не містять.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що вважає його необґрунтованим.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 15.08.1986 року по 09.11.2010 року.

ОСОБА_2 проходив військову службу з 1977 року .

16.09.2008 року ОСОБА_2 наказом командувача Сухопутними військами Збройних Сил України №530 був звільнений з військової служби у відставку за п.63 підпунктом «в» «Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців», затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року №1053/200.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК №037795 від 30.10.2008 року, ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.

Наказом Міністерства оборони України №112 від 10.06.2009 року встановлено виплату грошової допомоги ОСОБА_2 в розмірі 65217,60 грн.

Згідно платіжного доручення №497 від 23.06.2009 року Миколаївський ОВК перерахував на рахунок ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в сумі 65217,60 грн.

Сума вказаної виплати була розрахована з урахуванням посадового окладу (1164,00 грн.), окладу за військовим званням (130,00 грн.), процентної надбавки за вислугу років (40 %) (від посадового окладу та окладу за військовим званням).

21.09.2010 року підполковник у відставці ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського ОВК з заявою, в якій вказав, що одноразова грошова допомога була виплачена йому з порушенням вимог ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та просив виплатити йому одноразову грошову допомогу по інвалідності в повному обсязі.

04.10.2010 року Миколаївський обласний військовий комісаріат направив ОСОБА_2 лист, в якому зазначив, що законних підстав для проведення одноразової грошової допомоги не має, оскільки 14.06.2009 року така виплата була проведена в розмірі 65217,60 грн. Окрім того, ОСОБА_2 було роз`яснено право на оскарження даної відповіді до вищого командування або до суду у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем був порушений порядок виплати грошової допомоги ОСОБА_2 , однак право на оскарження розміру проведених виплат, мав лише ОСОБА_2 та це право припинилось у зв`язку з його смертю, а позивач не є правонаступником ОСОБА_2 на ці виплати, тому у задоволенні позову належить відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що відповідно до ст. 1227 ЦК України вона, як член сім`ї ОСОБА_2 , має право на отримання суми відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, зазначена норма стосується виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 мав право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, ніж він фактично отримав. Неотримана ним сума грошової допомоги не була нарахована йому.

Таким чином, ОСОБА_2 набув право вимоги нарахування та виплати неотриманої суми грошової допомоги, проте не набув права на саму цю суму, оскільки останнє набувається лише після задоволення права вимоги.

Отже, у даному випадку ч.1 ст. 1227 ЦК України, на яку посилається апелянт, не підлягає застосуванню, оскільки ОСОБА_2 не належала частина вказаної соціальної виплати, а належало лише право вимоги нарахування і виплати цієї частини, яке він не встиг реалізувати.

Згідно з ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Таким чином, право вимоги ОСОБА_2 на нарахування та виплату недоплаченої суми грошового забезпечення не спадкується, тому ОСОБА_1 не набула права на право вимоги цієї виплати.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець