Справа № 808/7411/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 808/7411/14 ДО/808/741/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Сіпаки А.В.

суддів: Дуляницької С.М., Семененко М.О.

за участю секретаря Муха Я.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коваленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Міністерства внутрішніх справ України

третя особа Краснолиманський міський відділ Головного управління МВС України в Донецькій області

про скасування наказів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач, МВС України), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України №879 від 11.08.2014 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення старшини міліції ОСОБА_3, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України №1667 о/с від 26.08.2014 р., в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_3, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Мотиви, через які зазначені накази прийняті, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, йому не відомо про призначення та проведення службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування він не ознайомлений, пояснень в ході службового розслідування не надавав, з висновками не ознайомлений. Зазначив, що звільнений з роботи без наявності законних на те підстав, у зв'язку з чим вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відтак, статті 12-18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, які регулюють порядок накладення та виконання дисциплінарних стягнень, при звільненні особи за п.66 (дискредитацією) Положення не застосовуються. Підставою для видання наказу № 1667 о/с від 26.08.2014 є наказ від 11.08.2014 № 879, в якому були встановлені факти безвідповідального ставлення працівників Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області (в тому числі і позивача) до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ, які свідомо зрадили інтереси служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої країни. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР.

Зазначає, що в ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі (висновок службового розслідування від 11.08.2014 р.). Своїми діями позивач самоусунувся від виконання своїх професійних обов'язків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушив вимоги Закону України "Про міліцію" та Присягу співробітника органів внутрішніх справи України. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності. В своїх письмових поясненнях зазначив, що Краснолиманський МВ ГУМВС України в Донецькій області при звільненні ОСОБА_3 та проведення з ним розрахунку, діяв цілком законно, відповідно до вимог наказів МВС України та ГУМВС України в Донецькій області.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3, згідно довідки від 17.10.2014 № 12560, прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України 11.01.2014 на посаду дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу, в період з 13.01.2014 по 07.06.2014 проходив курси початкової підготовки в Маріупольському училищі професійної підготовки працівників міліції ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України від 11.08.2014 за №807 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 11.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУМВС України в Донецькій області (далі-висновок).

З вказаного висновку судом встановлено, що під час проведення службового розслідування виявлено, що дільничний інспектор міліції СДІМ Краснолиманського МВ старшина міліції ОСОБА_3 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункт 51 Висновку).

11 серпня 2014 року МВС України прийнято наказ від №879 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області". Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу МВС України від 26.08.2014 №1667 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Вважаючи протиправним наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваних наказів МВС України в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення з органів внутрішніх справ, суд зазначає наступне.

Як зазначено у наказі МВС України від 11.08.2014 №879, притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ обґрунтоване скоєнням вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнити з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч.3 ст.3 Закону України "Про міліцію", у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014, затверджений Міністром внутрішніх справ України 11.08.2014.

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено наступне: старшина міліції ОСОБА_3, дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Суд зазначає, що комісію з проведення службового розслідування було створено відповідачем згідно з наказом від 11.08.2014 №807. Цим же числом був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача №879.

Суд критично ставиться до можливості проведення службового розслідування та складання Висновку службового розслідування за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування причин застосування до позивача дисциплінарного стягнення, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом було досліджено зазначені Висновки.

З приводу Висновків службової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення з викладених у Висновку службового розслідування.

Крім того, судом вживалися заходи щодо витребування доказів по справі, а саме матеріали службової перевірки разом із висновком стосовно ОСОБА_3 Так, ухвалами суду від 18.11.2014, 05.02.2015 витребовувались від МВС України, Генеральної прокуратури України та прокуратури Донецької області матеріали службової перевірки.

Як підставу для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем вказано, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Разом з тим, в судовому засіданні було досліджено довідку підписану Т.в.о. заступника начальника УКЗ - начальника ВІОС УКЗ ГУМВС Українив Донецькій області, майором міліції ОСОБА_5, згідно якої ОСОБА_3 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України 11.01.2014 на посаду дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу, в період з 13.01.2014 по 07.06.2014 проходив курси початкової підготовки в Маріупольському училищі професійної підготовки працівників міліції ГУМВС України в Донецькій області. Крім того, з 12.04.2014 по 22.04.2014 знаходився на лікарняному в Краснолиманській ЦПМСД ім.. М.І. Лядукіна діагноз: «Гострий бронхіт», довідка непрацездатності серії ААВ 18 від 14.04.2014; з 28.04.2014 по 06.05.2014 згідно наказу начальника Краснолиманського МВ полковника міліції Лукянова Б.В. від 28.05.2014 № 238 проходив навчальну практику в міському відділі; з 07.05.2014 по 16.05.2014 знаходився на лікарняному в Краснолиманській ЦПМСД ім.. М.І. Лядукіна діагноз: «Гострий бронхіт», довідка непрацездатності серії від 14.04.2014; з 12.05.2014 по 27.05.2014 згідно наказу т.в.о. начальника Маріупольського училища професійної підготовки працівників міліції майора міліції Кульчицького В.В. від 12.05.2014 № 179 проходив позачергову навчальну практику в Краснолиманському МВ.

Відповідачем в порушення приписів ч.2 ст.71 КАС України не надано належних доказів того, що позивач активно співпрацював з представниками ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що у ході перевірки Краснолиманського МВ (з обслуговування міста Красний Лиман та Краснолиманського району) ГУМВС України в Донецькій області установлено, що 12.04.2014 адміністративна будівля міськвідділу озброєними представниками самопроголошеної ДНР захоплювалася на декілька годин, останні того ж дня увірвалися в приміщення міськвідділу та, залишивши його, перебували в приміщенні готелю "Зоря" та міського виконавчого комітету в період часу до 05.06.2014 (стор. 9 висновку).

Разом з тим, доказів щодо співпраці позивача 12.04.2014 або в інші дні з ополченцями ДНР, надання їм допомоги, в тому числі і службової інформації, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі, відповідач до матеріалів справи не надав.

За відсутності доказів співпраці позивача з ополченцями ДНР, надання їм допомоги, в тому числі і службової інформації, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

За приписами ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Отже, матеріалами справи не підтверджено викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами. За наведених обставин, оскаржувані накази МВС України в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене та те, що позивач не просив суд прийняти рішення про поновлення його попередній посаді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а також визнання протиправними та скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 та №1667о/с від 26.08.2014.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України старшини міліції ОСОБА_3, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667о/с від 26.08.2014 "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України старшини міліції ОСОБА_3, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.В. Сіпака

Суддя С.М. Дуляницька

Суддя М.О. Семененко