Справа № 815/2323/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2323/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

при секретарі: Дубовик Г.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Коваль А.В.,(за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач), 21 квітня 2015 року звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (далі Реєстраційна служба, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20069780 від 17 березня 2015 року, про зобов'язання Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна на 2/3 частини квартири, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою слідчого від 04.02.2010 року у межах розслідування кримінальної справи № 1 накладено арешт на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_3 Крім того постановою слідчого від 10.02.2011 року накладено арешт на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2015 року скасовано постанову слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 10.02.2011 року про накладення арешту на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 яка є власністю ОСОБА_1 Рішенням Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції № 20069780 від 17 березня 2015 року відмовлено в державній реєстрації припинення обтяження арешту нерухомого майна на 2/3 частини квартири, що розташована, за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 22.04.2015 року відкрито провадження по адміністративній справі № 815/2323/15 та повідомлено відповідача про розгляд справи 30.04.2015 року об 11.00 год. В даній ухвалі запропоновано відповідачу в строк до 30.04.2015 року в разі наявності заперечень надати заперечення та докази, на підставі яких ґрунтується оскаржуване рішення. Ухвала суду отримана відповідачем 28.04.2015 року о 12.39 год., що підтверджено поштовою довідкою (а.с.16).

Письмових заперечень на адміністративний позов та докази, на підставі яких ґрунтується оскаржуване рішення до суду відповідачем не надано.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 30.04.2015 року об 11.00 год., не з'явився, заяв та клопотань до суду не подавав.

В судових засіданнях позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені в адміністративному позові.

26 травня 2015 року в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, зазначивши, що запис про арешт нерухомого майна - квартири внесено до інформаційних баз ще до створення Реєстраційної служби по постанові слідчого. До Реєстраційної служби в 2013 році та в 2015 році надходили заяви про припинення обтяження арешту нерухомого майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20069780 від 17 березня 2015 року прийнято правомірно, а рішення Приморського суду неможливо виконати, так як у реєстраційній службі відсутні технічні можливості на припинення обтяження арешту на частину квартири, необхідно було скасувати повністю постанову слідчого про арешт майна. Також представник відповідача звернув увагу суду на те, що позивач в адміністративному позові посилався на Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та ї обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 703 який втратив чинність.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 25 жовтня 2000 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, були ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на правах приватної спільної (часткової) власності в рівних частках, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 25.10.2000 року (а.с. 19).

24.01.2007 року ОСОБА_1, отримала спадщину від ОСОБА_4, 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 20).

Приписами ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень на нерухоме майно регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року (надалі Закон України № 1952-IV).

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1952-IV, обтяження, це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

09.02.2010 року реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладення арешту від 04.02.2010 року слідчого Даменцова Р.В., СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 9500074 про арешт 1/3 частини квартири, АДРЕСА_1, власник ОСОБА_3, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру (а.с. 17).

10 лютого 2011 року слідчим слідчого відділу по розслідуванню особливо важких справ СУ ГУМВС України в Одеській області Гаврилюк Д.В., прийнято постанову про арешт об'єктів нерухомості, серед інших зазначено квартиру АДРЕСА_1 та що власником є ОСОБА_3 (а.с. 24).

14 лютого 2011 року, реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови слідчого Гаврилюк Д.В., СУ ГУМВС України в Одеській області від 10.02.2011 року, внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 10829811 про арешт квартири, АДРЕСА_1, власник ОСОБА_3, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру (а.с. 17 зворот).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного реєстратора визначені у ч. 2 ст. 9 Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 року.

14.02.2011 року реєстратор Одеської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції в порушення ч. 2 ст. 9 Закону України № 1952-IV, не пересвідчившись, що ОСОБА_3 є власником лише 1/3 частини квартири, вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, арешт на всю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 як майно, що знаходиться у власності ОСОБА_3 При цьому позивачка ОСОБА_1, позбавлена конституційних прав розпоряджатися своєю власністю 2/3 частинами квартири за адресою: АДРЕСА_1

25 листопада 2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 521/13946/13-ц, позовні вимоги ОСОБА_1, до ГУМВС України в Одеській області про виключення майна з-під арешту задоволено. Виключено з-під арешту, накладеного постановою від 10.02.2011 року б/н, слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області Гаврилюк Д.В., в межах розслідування кримінальної справи № 1, порушеної за обвинуваченням ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, належної на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 21-23).

Приморським районним судом в порядку приписів ст. 174 КПК України розглянуто клопотання ОСОБА_1, про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно по справі № 522/4751/15-к. 13 березня 2015 року слідчий суддя Приморського районного суду за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1, прийняв ухвалу по справі № 522/4751/15-к про скасування постанови слідчого Гаврилюк Д.В., від 10.02.2011 року в частині накладення арешту на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_1, та залишено діючою постанову слідчого Гаврилюк Д.В., від 10.02.2011 року в частині накладення арешту на 1/3 частини квартири, яка є власністю ОСОБА_3, (а.с. 7-8).

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 521/13946/13-ц від 25.11.2013 року та ухвала Приморського районного суду по справі №522/4751/15-к від 13.03.2015 року є чинними.

17 березня 2015 року, державний реєстратор Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 10629998 для проведення державної реєстрації припинення обтяження арешту нерухомого майна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 та документи, подані для проведення державної реєстрації прав та керуючись ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» пунктами 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 вирішив відмовити у державній реєстрації припинення обтяження арешту нерухомого майна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, за суб'єктом: Приморський районний суд м. Одеси, (обтяжував) податковий номер 02892942 (а.с. 9).

В рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20069780 від 17 березня 2015 року (а.с. 9) державний реєстратор Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції встановив, що «подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна № 10829811 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, об'єкт обтяження : 1/1 частина квартири, підстава обтяження: постанова СУ ГУМВС України в Одеській області, б/н, 10.02.2011, СУ ГУМВС України в Одеській області, слідчий Гаврилюк Д.В., власник ОСОБА_3, у резолютивній частині ухвали Приморського районного суду м. Одеси справа № 522/4751/15-к від 13.03.2015 р. вказано скасувати постанову слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 10.02.2011 року в частині накладення арешту на 2/3 частини квартири».

Приписами п. 20 та п. 28 Порядку № 868 передбачено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації (п.20). Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п.28).

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений ст. 15 Закону України № 1952-IV, а саме, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження (ч.1). Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2). Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч.4).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі Порядок № 868).

Приписами п. 15 Порядку № 868, передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Підстави для відмови у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень в рішенні № 20069780, зазначено ст. 24 Закону України № 1952-IV та Порядок № 868. Пунктом 4 ч.1 ст. 24 Закону України № 1952-IV, визначено підставу відмова у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень, на яку посилається державний реєстратор в рішенні від 17.03.2015 року, що подані документи не відповідають вимогам, та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме, що об'єкт обтяження: 1/1 частина квартири, власник ОСОБА_3, а ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2015 року скасовано постанову слідчого від 10.02.2011 року в частині накладення арешту на 2/3 частини квартири.

З дослідженого в судовому засіданні доказу по справі - ухвали Приморського районного суду по справі №522/4751/15-к від 13.03.2015 року вбачається, що судом скасовано постанову слідчого Гаврилюк від 10.02.2011 року лише в частині накладення арешту на 2/3 частині квартири АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_1, а в задоволенні клопотання про скасування арешту 1/3 частини квартири, яка є власністю ОСОБА_3, відмовлено.

Відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності (частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої, частина п'ята статті 129).

Конституційний Суд України зазначив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (Рішення КС України від 30.06.2009 р. N 16-рп/2009).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 521/13946/13-ц від 25.11.2013 року та ухвала Приморського районного суду по справі №522/4751/15-к від 13.03.2015 року є обов'язковими до виконання.

Доказів позбавлення ОСОБА_1, права власності на 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 до суду не надано. Також під час розгляду справи судом не встановлено законодавчо встановлених обмежень, щодо права власності на майно позивачки.

Державний реєстратор прийнявши рішення № 20069780, відмовляючи у державній реєстрації припинення обтяження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, посилаючись на постанову слідчого від 10.02.2011 року, порушує її права на розпорядження своєю власністю - 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси частково скасована постанова слідчого Гаврилюк Д.В., від 10.02.2011 року.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 17 березня 2015 року № 20069780 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 02.06.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

.