Справа № 818/2288/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. Справа № 818/2288/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом Буринської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Конотопської об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач, Буринська районна державна лікарня ветеринарної медицини (далі по тексту Буринська лікарня ветмедицини), звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування підпунктів 2.2, 2.4, 2.5 пункту 2 листа-вимоги відповідача - до Конотопської об'єднаної державної фінансової інспекції (далі - Конотопська ОДФІ) від 08.08.2014 року № 102-14/1213 «Про усунення виявлених ревізією порушень».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Конотопською ОДФІ без врахування всіх фактичних даних, які спростовують висновки акту ревізії, було винесено спірні підпункти вимоги. При цьому позивачем не було допущено порушень бюджетної дисципліни, кошти використовувалися виключно за цільовим призначенням.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року адміністративний позов Буринської лікарні ветмедицини задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Державна фінансова інспекція в Сумській області (далі - ДФІ в Сумській області), в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга ДФІ в Сумській області підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 31.03.2014 року по 26.06.2014 року Конотопською ОДФІ проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Буринської лікарні ветмедицини (ревізію зупинено з 04.04.2014 року по 26.05.2014 року для проведення перевірок державних закупівель), за результатами якої складено акт ревізії від 04.07.2014року № 102-21/189 (т. 1, а.с. 22-46).

У зв'язку з виявленими порушеннями, за результатами ревізії Конотопською ОДФІ складено лист-вимогу від 08.08.2014 року № 102-14/1213 «Про усунення виявлених ревізією порушень» (далі - вимога, т. 1, а.с. 13-16).

У п.п.2.2 п. 2 вимоги визначено, що в порушення вимог ч. 4, 30 ст. 2, ч. 8 т. 7, ч. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України, ч. 6 та ч. 8 Паспорта бюджетної програми на 2011 рік за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі ветеринарної медицини», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України і наказом Міністерства фінансів від 17.02.2011 №33/186, ч. 6 та ч. 8 Паспорта бюджетної програми на 2013 рік за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України і наказом Міністерства фінансів України від 01.03.2013 № 150/352, ветлікарнею допущено сплату послуг із виконання робіт по розкладці вакцини проти сказу диких м'ясоїдних тварин за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі ветеринарної медицини» (у 2011 році) та КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України» (у 2013 році). У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України вказане перерахування на цілі, що не відповідають напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспортах бюджетної програми є нецільовим використанням бюджетних коштів в сумі 47.625,51 гри., у зв'язку з чим:

- прийняти до відома факт застосування фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України» на суму 47.625,51 гривень та в подальшому не допускати аналогічних порушень;

У п.п. 2.4 вимоги зазначено, що в порушення вимог ч. 32 ст. 4 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» ветлікарнею не перераховано до Державного бюджету кошти, які отримані ветлікарнею як плата за надання адміністративних послуг, внаслідок чого Державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 36.294,06 грн., у зв'язку з чим:

- перерахувати до Державного бюджету України 36.294,06 грн., як плату за надання адміністративних послуг;

У п.п. 2.5 вказано, що в порушення вимог п. 2.1 Порядку акумулювання, перерозподілу та використання коштів спеціального фонду за надання платних послуг бюджетними установами, що входять до сфери управління Державного комітету ветеринарної медицини України, затвердженого наказом комітету ветеринарної медицини України від 10.11.2010 року № 487, ветлікарнею зайво перераховано кошти на акумулювання до Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, тобто проведено видатки із спеціального фонду кошторису на цілі, не пов'язані з діяльністю установи в загальній сумі 55.000,00 грн., у зв'язку з чим:

- вжити заходів щодо повернення коштів в сумі 28.731,95 грн. на рахунок Лікарні;

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвому перерахуванні коштів у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133 - 136 Кодексу про працю України.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції колегія суддів, щодо задоволення позовної вимоги Буринська лікарня ветмедицини в частині визнання протиправною п.п. 2.2 вимоги, зазначає наступне.

Судом встановлено, що у п.п. 2 листа-вимоги, зазначено про безпідставно проведену позивачем оплату вартості послуг по розкладці вакцини за КПКВ 2802030 замість її проведення за КПКВ 2802020, що призвело до нецільового використання бюджетних коштів, в зв'язку із чим, відповідачем проінформовано позивача про факт фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України» на суму 47.625,51 гривень та в подальшому не допускати аналогічних порушень.

Згідно ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину» визначено, що державний ветеринарно-санітарний контроль функції, що виконуються державними інспекторами ветеринарної медицини та/або уповноваженими лікарями ветеринарної медицини і полягають у постійному забезпеченні виконання встановлених чинним законодавством ветеринарно-санітарних заходів та технічних регламентів.

Ветеринарно-санітарні заходи - будь-які заходи, у тому числі на виконання законів, постанов, інших нормативно-правових актів, зводів правил, вимог та процедур, включаючи, зокрема, протиепізоотичні заходи, визначення критеріїв кінцевого продукту, методів переробки та виробництва, процедур тестування, інспектування, сертифікації та ухвалення, карантинні заходи, включаючи відповідні вимоги, пов'язані з транспортуванням об'єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, на виконання положення щодо відповідних статистичних методів, процедур відбору зразків та методів оцінки ризику хвороби тварин, що застосовуються для: а) захисту життя і здоров'я тварин від ризиків, що виникають у результаті занесення, укорінення чи поширення хвороб тварин, організмів, які переносять хвороби, а також хвороботворних організмів; б) захисту життя і здоров'я людей або тварин від ризиків, що виникають від забруднюючих речовин, токсинів або хвороботворних організмів, які містяться у продуктах тваринного походження чи кормах; в) захисту життя і здоров'я людей від ризиків, що виникають у результаті хвороб, які переносяться тваринами або продукцією, що виробляється з них.

Судом першої інстанції встановлено, що планування витрат по оплаті послуг по розкладці вакцини проти сказу диких тварин відбувалося за паспортами бюджетних програм за КПКВ 2802030 за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету.

Послуги по розкладці вакцини проти сказу є протиепізоотичними заходами, які входять в систему ветеринарно - санітарних заходів та, відповідно, є складовою ветеринарно-санітарного контролю, здійснення якого є метою бюджетної програми, передбаченої паспортом бюджетної програми на 2011 рік за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі ветеринарної медицини» та паспортом бюджетної програми на 2012 рік за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі Державної ветеринарної і фітосанітарної служби України», за напрямком використання «Ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на державному кордоні та транспорті» за рахунок коштів яких і було здійснено Лікарнею оплату послуг по розкладці вакцини проти сказу диких тварин.

Крім того, витрати по оплаті таких послуг планувались за паспортом бюджетної програми за КПКВ 2802030 та затверджувались розпорядником бюджетних коштів - Міністерством аграрної політики та продовольства України і використані в подальшому були саме відповідно до паспорту програми.

Здійснення позивачем оплати за послуги проведене Державною казначейською службою України, яка згідно пп. 20 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011, відповідно до покладених на неї повноважень здійснює контроль за бюджетними повноваженнями при зарахуванні надходжень бюджету.

Виходячи з викладеного здійснення оплати вказаних послуг за рахунок коштів, передбачених Паспортами бюджетних програм на 2011 рік, 2012 рік та 2013 рік за КПКВ 2802030 «Організація і регулювання діяльності установ в системі ветеринарної медицини», які були заплановані до використання саме за цими паспортами бюджетних програм, не може вважатися нецільовим використанням бюджетних коштів.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Буринської лікарні ветмедицини в частині скасування п.п 2.2 листа-вимоги Конотопської ОДФІ від 08.08.2014 року № 102-14/1213.

Стосовно позовної вимоги Буринської лікарні ветмедицини про скасування п.п. 2.5 в частині стягнення з осіб, винних у зайвому перерахуванні коштів у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України, відповідно до ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами суб'єктів, що контролюються, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головним завданням органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно з п. 49 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року, у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Згідно зі ст.130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за не одержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував в стані крайньої необхідності.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Згідно зі ст. 130 Кодексу Законів про працю України не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що виявлені відповідачем порушення фінансової дисципліни не призвели до заподіяння позивачеві прямих збитків, відшкодування яких має здійснюватися за рахунок винних матеріально-відповідальних осіб.

З наведеного вбачається, що п.п. 2.5. листа-вимоги Конотопської ОДФІ від 08.08.2014 року № 102-14/1213 в частині порядку усунення порушень шляхом стягнення з осіб, винних у зайвому перерахуванні коштів у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України обгрунтовано визнаний судом першої інстанції неправомірним.

Що стосується позовних вимог Буринської лікарні ветмедицини про скасування п.п. 2.4, 2.5 (в частині вжиття заходів щодо повернення коштів в сумі 28.731,95 грн. на рахунок Лікарні) вимоги Конотопської ОДФІ від 08.08.2014 року № 102-14/1213, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 №499/2011 (далі Положення) Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 4 п. 4 Положення).

Відповідно до п. 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, п.п. 2.4 вимоги відповідач зобов'язує позивача перерахувати до Державного бюджету України 36.294,06 грн., як плату за надання адміністративних послуг; п.п. 2.5. - вжити заходів щодо повернення коштів в сумі 28.731,95 грн. на рахунок Лікарні.

Тобто Конотопською ОДФІ пред'явлено вимоги про усунення порушень, виявлених під час ревізії позивача та вказано на виявлені збитки, їхній розмір та обов'язок позивача їх повернути.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2013 року (справи NN 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Згідно ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог позивача стосовно визнання протиправним та скасування п.п. 2.4, 2.5 (в частині вжиття заходів щодо повернення коштів в сумі 28.731,95 грн. на рахунок Лікарні) вимоги Конотопської ОДФІ від 08.08.2014 року № 102-14/1213, неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині оскаржувана постанова є такою, що відповідає приписам ст. 200 КАС України. Підстав для її скасування колегією суддів не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги на висновок колегії суддів не впливають.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 3, 200, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Сумській області - задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року в частині задоволення адміністративного позову Буринської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання протиправним та скасування п. 2.4 вимоги Конотопської об'єднаної державної фінансової інспекції від 08 серпня 2014 року № 102-14/1213 «Про усунення виявлених ревізією порушень» про перерахування до Державного бюджету 3.6294,06 грн. як плату за надання адміністративних послуг та п. 2.5 - про вжиття заходів щодо повернення коштів в сумі 28.731,95 грн. на рахунок Лікарні - скасувати з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні цих вимог Буринській районній державній лікарні ветеринарної медицини.

В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25 травня 2015 року