Справа № 826/5272/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 червня 2015 року № 826/5272/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві
проскасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №34756239 від 19.11.2012

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Руденко Наталії Вікторівни про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №34756239 від 29.10.2012.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2015 та від 10.04.2015 позовну заяву було залишено без руху. У встановлений судом строк ОСОБА_1 усунув недоліки позовної заяви та визначив, що відповідачем по справі має виступати Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, а реквізитами оскаржуваного рішення є ВП №34756239 від 19.11.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем постанова про відкриття виконавчого провадження в рамках якого відповідачем було винесено постанову ВП №34756239 від 19.11.2012, якою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 276637,32 грн. на адресу позивача направлена не була та до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 34756239 про відкриття зазначеного виконавчого провадження позивач обізнаний не був. Також позивач посилався на факт того, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 34756239 відсутні докази на підтвердження направлення на його адресу постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження.

У судовому засіданні 05.05.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 05.05.2015 не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень та документів на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2015 не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд заслухавши пояснення представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2012 державним виконавцем відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження ВП № 34756239 з примусового виконання виконавчого листа № 2-226 виданого 19.03.2013 Печерським районним судом міста Києва про стягнення боргу у розмірі 2766373,20 грн. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 276637,32 грн.

ОСОБА_1 не погоджуючись з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 34756239 від 19.11.2012 та вважаючи її такою, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини виникали 19.11.2012, а отже до них мають застосовуватись норми право чинні на момент їх виникнення.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 зазначеного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у встановлений державним виконавцем строк, який не має перевищувати семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. При цьому у випадку отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання виконавчий збір не стягуються.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2015 у відповідача було витребувано належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №34756239 та письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, з приводу якого подано позов, водночас відповідач в судове засідання не прибув та вимог ухвали суду не виконав.

З наявних в матеріалах справи документів, обставин справи викладених позивачем в позовній заяві та пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні судом встановлено наступне.

Позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження №34756239 отримана не була та про факт наявності вказаного виконавчого провадження позивач дізналась лише 11.03.2015.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не було надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 34756239 та заперечень на адміністративний позов у суду відсутні підстави для висновку про наявність факту отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 34756239 станом на 19.11.2012, а саме станом на дату винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП34756239, а отже обізнаність його про необхідність виконання рішення за яким відкрито виконавче провадження у добровільному порядку у строк встановлений постановою.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, враховуючи те, що з наявних матеріалів справи та обставин справи викладених позивачем в позовній заяві, вбачається, що станом на 19.11.2012 позивач не був обізнаний про факт відкриття виконавчого провадження №34756239, у суду відсутні підстави для висновку про наявність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача судового збору.

Крім того суд звертає увагу на наступне.

Постановою Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14 встановлено наступне: "Сплив строку, наданого для добровiльного виконання рiшення суду, сам по собi не є тiєю достатньою пiдставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збiр стягується на пiдставi постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рiшення добровiльно не виконано, а державним виконавцем вчинено дiї, спрямованi на примусове виконання, якi в цьому випадку не вчинялися.".

Частиною першою статті 2442 висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Докази на підтвердження факту вчинення відповідачем дiй, спрямованих на примусове виконання рішення в рамках виконавчого провадження №34756239 у суду відсутні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку обґрунтованість позовних вимог в частині щодо скасування постанов про стягнення виконавчого збору ВП № 34756239 від 19.11.2012.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №34756239 від 19.11.2012.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов