Справа № 810/3022/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3022/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2015 року 810/3022/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області про визнання протиправними та скасування:

рішення від 19.12.2013 № 02/251 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом заборони надання продукції на ринку.

В основу рішень, що оспорюються в даній справі, покладено твердження посадових осіб контролюючого органу про те, що позивач здійснював реалізацію продукції (побутової техніки), що не відповідає встановленим вимогам технічних регламентів та за відсутності нанесеного на неї Національного знаку відповідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що усі товари (продукція), які знаходяться у позивача в реалізації, відповідають вимогам технічних регламентів, що підтверджується сертифікатами відповідності та деклараціями про відповідність продукції; Національний знак відповідності міститься на упаковці, тарі та супровідній (експлуатаційній) документації до кожної одиниці товару. Посадові особи відповідача вказані обставини не перевіряли, тому їх твердження, викладені в акті перевірки є безпідставними, а прийняті за результатами перевірки рішення – є протиправними, тому підлягають скасуванню.

У судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач заперечень проти позову не надав, надіслав суду повідомлення про відсутність можливості надати суду витребувані документи та докази, що пов’язуються з обставинами перевірки позивача.

У судове засідання відповідач явку свого представника не забезпечив, про причини неприбуття представника на суд не повідомив.

Ухвалою від 20.05.2015 суд на підставі частин четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України постановив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У грудні 2013 року посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області проведено позапланову виїзну перевірку дотримання позивачем законодавства про захист прав споживачів (акт перевірки характеристик продукції від 05.12.2013 № 02/290). Перевірка проводилась у магазині побутової техніки "Ельдорадо", що належить позивачу та розташований за адресою: Донецька обл., м. Дружківка, вул. Леніна, буд. 32а.

За наслідками перевірки посадові особи контролюючого органу дійшли висновків про порушення позивачем вимог законодавства про захист прав споживачів, а саме:

пункту 2 частини другої статті 44 Закону України від 02.12.2010 № 2735-VI "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", що виявилось у введенні в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам технічних регламентів;

пункту 1 частини третьої статті 44 Закону України від 02.12.2010 № 2735-VI "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", що виявилось у розповсюдженні продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності.

Крім того, відповідач прийняв рішення від 19.12.2013 № 02/251 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, згідно з яким обмежено надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та тимчасово заборонено надання продукції на ринку. Відповідачем визначено строк виконання вказаного рішення до 20.01.2014.

Не погоджуючись з вказаними постановою та рішенням, позивач оскаржив їх до суду.

Позивач у позовній заяві та письмових поясненнях стверджував, що усі товари, які були предметом перевірки, відповідають технічним регламентам, про що свідчать сертифікати відповідності та декларації про відповідність продукції технічним регламентам, які надавалися посадовим особам відповідача під час перевірки. Позивач також зазначав, що на всіх товарах, які перевірялися, наявний Національний знак відповідності, який міститься на упаковці, тарі та супровідній (експлуатаційній) документації до кожної одиниці товару, які посадовими особами відповідача не перевірялись.

На підтвердження вказаних тверджень позивач надав суду письмові докази: декларації про відповідність продукції вимогам технічних регламентів із додатками; сертифікати відповідності із додатками; висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи товарів із додатками.

Жодних доказів, на підставі яких посадові особи відповідача зробили висновки про невідповідність продукції вимогам технічних регламентів та відсутність на товарах Національного знаку відповідності, відповідач суду не надав. Відсутні такі докази й в зібраних судом матеріалах справи, а викладені в акті перевірки відомості про порушення позивачем законодавства є неконкретизованими, тому доказового значення не мають.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, в основу оскаржуваних рішень покладено твердження посадових осіб відповідача про те, що позивач здійснював реалізацію продукції (побутової техніки), що не відповідає встановленим вимогам технічних регламентів та за відсутності нанесеного на неї Національного знаку відповідності. Таким чином, вирішення даної справи залежить від доведеності або спростування вище таких тверджень.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вже зазначалось, відповідач жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень, а також тверджень про реалізацію позивачем продукції, яка не відповідає вимогам технічних регламентів та за відсутності Національного знаку відповідності суду не надав, такі докази відсутні й в матеріалах справи.

У свою чергу позивач представив суду обґрунтовані пояснення та докази на підтвердження відповідності продукції та товарів, що були предметом перевірки (пральні машини Saturn, Siemens, водонагрівач Atlantic, обігрівач електричний побутовий Electrolux тощо), вимогам технічних регламентів, а також пояснення з приводу нанесення виробниками продукції Національного знаку відповідності на упаковці, тарі та супровідній (експлуатаційній) документації до кожної одиниці товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова про накладення на позивача штрафу та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів є безпідставними і підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача з винесення постанови про накладення штрафних санкцій суд зазначає, що ця вимога не має окремого правового значення та охоплюється вимогою про визнання протиправною та скасування постанови.

За наведених обставин позов є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області від 19.12.2013 № 02/251 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" судові витрати у сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 78 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.