Справа № 464/1804/15-а,2-а/464/69/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. Справа № 876/3573/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костіва М.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 12.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача про визнання дій протиправними, зобов"язання провести перерахунок розміру призначеної пенсії з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань на загальну суму 11 870 грн., донарахувати та виплатити суму недонарахованих щомісячно розмірів пенсії з дати призначення пенсії державного службовця, стягнення судових витрат.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12.03.2015 року - позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо не включення позивачу до середньомісячного заробітку державного службовця винагороди за вислугу років, що виплачується посадовим особам державної податкової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року №1013. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію державного службовця, призначену відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % з врахуванням винагороди за вислугу років, що виплачується посадовим особам державної податкової служби (35%) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року №1013, починаючи з 16.08.2014 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 27 грудня 2006 року позивачка отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». В подальшому, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, з 01.05.2007 року та з 01.02.2008 року розмір пенсії позивачки було перераховано відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу». З 1995 року по 2006 рік позивачка перебувала на державній службі на посадах державного службовця в ДПІ м.Львова, де отримувала заробітну плату, яка включала 35 % винагороди за вислугу років, виплачуваної згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 1013.

Згідно положень ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожен повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

За змістом п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000р. № 865, посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Ст. 33 вказаного закону передбачено що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997р. затверджено Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до положень якого до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: в органах державної податкової служби; на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» з наступними змінами; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду. Відповідно до п.2 зазначеного Порядку винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у розмірі 35% посадового окладу та надбавки за спеціальне звання, які мають стаж роботи від 20 до 25 років.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція із спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2013 р. і від 28.05.2013 р. Ці рішення Верховного Суду України прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 12.03.2015 року у справі №464/1804/15-а- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: М. В. Костів

Судді: Р. М. Шавель

Н. В. Бруновська