Справа № 804/4311/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 р. Справа № 804/4311/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень - рішень, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач дійшов до безпідставного висновку про безтоварність господарських операцій позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Нєфтек Оіл», Товариством з обмеженою відповідальністю «Акцент-Медіа» та Приватним підприємством «Купол», оскільки факт реальності господарської операції підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами прийому-передачу виконаних робіт, заявками на перевезення. Також позивач звернув увагу суду на той факт, що порушення податкової дисципліни вчинене ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол», а також визнання недійсними правочинів вчинених ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» з контрагентами, не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення, вимога та рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач наголосив на тому, що правочини, укладені позивачем з ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол», не спрямовані на настання реальних правових наслідків у зв'язку з наступним:
- по ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» відсутнє документальне підтвердження пересування товарів;
- за результатами перевірок податковими органами господарської діяльності ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» не підтверджено реальність господарському відносин вказаних підприємств у контрагентами;
- позивачем не надано до перевірки акти виконаних робіт щодо надання послуг з доставлення вантажу ТОВ «Нєфтек Оіл» позивачу, шляхові листи та акти списання та використання дизельного пального, яке отримано від ТОВ «Нєфтек Оіл».
Також відповідач наголосив на тому, що оскільки податковим органом встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у 2012 та 2013 році внаслідок безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол», також відповідачем нараховано позивачу єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафну санкцію за донарахуванням територіальним органом доходів і зборів єдиного внеску.
Сторони у судове засідання 29.05.2015 року не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Відповідачем проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт від 10.11.2014 року № 4157/17-3/НОМЕР_4.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено висновок про не спрямованість правочинів, які укладено позивачем з ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» на настання реальних наслідків.
Висновок відповідача щодо нереальності правочинів обгрунтовується тим, що правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, у зв'язку з наступним:
- по ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» відсутнє документальне підтвердження пересування товарів;
- за результатами перевірок податковими органами господарської діяльності ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» не підтверджено реальність господарському відносин вказаних підприємств у контрагентами;
- позивачем не надано до перевірки акти виконаних робіт щодо надання послуг з доставлення вантажу ТОВ «Нєфтек Оіл» позивачу, шляхові листи та акти списання та використання дизельного пального, яке отримано від ТОВ «Нєфтек Оіл».
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято на направлено позивачу:
Суд не погоджується з висновками відповідача зробленим у від 10.11.2014 року № 4157/17-3/НОМЕР_4 щодо нереальності договорів укладених позивачем з ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» у зв'язку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість та формування витрат повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» своїх договірних зобов'язань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» та на знаходження останніх за податковою адресою (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР - 3060678).
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол».
Судом також встановлено, що між позивачем та ТОВ «Акцент-Медіа», укладено договір перевезення № 59 від 01.08.2012 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Акцент-Медіа» зобов'язувався доставити вантаж позивача за місцем призначення, а позивач зобов'язувався оплатити перевезення.
Факт надання ТОВ «Акцент-Медіа» позивачу послуг перевезення підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт та товарно-транспортними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи та вказані у акті перевірки.
Вказані документи відповідають ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У товарно - транспортних накладних, копії яких містяться у матеріалах справи, в якості перевізника вказано ТОВ «Акцент-Медіа».
Також судом під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «Акцент-Медіа» здійснювало перевезення товару для позивача від ПАТ «Орлан», що підтверджується копіями видаткових накладних ПАТ «Орлан», які містяться у матеріалах справи.
ТОВ «Акцент-Медіа» виписало позивачу податкові накладні, які складено у відповідності до статті 201 Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Акцент-Медіа» анульовано 28.02.2014 року, тобто на момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Акцент-Медіа» було платником податку на додану вартість та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі спеціальних витягів з ЄДРПОУ, які знаходяться у матеріалах справи, встановлено, що ТОВ «Акцент-Медіа» припинено як юридична особа 13.03.2015 року за судовим рішенням у зв'язку з визнанням банкрутом.
Таким чином, ТОВ «Акцент-Медіа» на момент здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстрованою юридичною особою.
Щодо взаємовідносин позивача з ПП «Купол», то судом встановлено, що між позивачем та ПП «Купол» укладеного договір поставки № 150212 від 15.02.2012 року, у відповідності до умов якого ПП «Купол» зобов'язувалось поставити позивачу товару, а позивач зобов'язувався його оплатити.
Факт поставки ПП «Купол» товару позивачу підтверджується копіями видаткових накладних, які знаходяться у матеріалах справи та вказані у акті перевірки.
Вказані документи відповідають ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Факт транспортування товару від ПП «Купол» до позивачу підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, які містяться у матеріалах справи.
ПП «Купол» виписало позивачу податкові накладні, які складено у відповідності до статті 201 Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ПП «Купол» анульовано 17.04.2014 року, тобто на момент здійснення господарської операції з позивачем ПП «Купол» було платником податку на додану вартість та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі спеціальних витягів з ЄДРПОУ, які знаходяться у матеріалах справи, встановлено, що ПП «Купол» є зареєстрованою юридичною особою з 22.02.2000 рокую.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Нєфтек Оіл», то судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Нєфтек Оіл» укладено договір поставки від 28.11.2012 року № 2811777/11, у відповідності до умов якого ТОВ «Нєфтек Оіл» зобов'язувалось поставити позивачу товар (паливно), а позивач повинен був його прийняти та оплатити.
Судом також встановлено, що 03.01.2013 року між позивачем та ТОВ «Нєфтек Оіл» укладено договір поставки № 09-420, у відповідності до умов якого ТОВ «Нєфтек Оіл» зобов'язувалось поставити позивачу товар (паливно), а позивач повинен був його прийняти та оплатити.
За умовами вказаних договорів позивач зобов'язувався отримувати поливо на автозаправних станціях ТОВ «Нєфтек Оіл».
Факт поставки ТОВ «Нєфтек Оіл» товару підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.
Вказані видаткові накладні відповідають ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують факт поставки позивачу товару ТОВ «Нєфтек Оіл».
ТОВ «Нєфтек Оіл» виписало позивачу податкові накладні, копії яких знаходяться у матеріалах справи, та які відповідають вимогам статті 201 ПК України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нєфтек Оіл» анульовано 23.09.2014 року, тобто на момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Нєфтек Оіл» було платником податку на додану вартість та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі спеціальних витягів з ЄДРПОУ, які знаходяться у матеріалах справи, встановлено, що ТОВ «Нєфтек Оіл» припинена як юридична особа 16.02.2015 року у зв'язку з визнанням її банкрутом. Таким чином, ТОВ «Нєфтек Оіл» на моментт здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстрованою юридичною особою.
Позивач використав товар отриманий від ТОВ «Нєфтек Оіл» у власній господарській діяльності, а саме: для заправки орендованого транспортного засобу.
Факт наявності у позивача орендованого транспортного засобу підтверджується копією договору оренди від 10.10.2012 року, між позивачем та фізичною особою ОСОБА_4
Факт використання позивачем у власній господарській діяльності орендованого транспортного засобу підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, які містяться у матеріалах справи та з яких вбачається, що орендований транспортний засіб був задіяний під час перевезення вантажу позивача до його контрагентів, а також копіями актів списання пального, які також містяться у матеріалах справи.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
На підставі викладеного судом встановлено рух товарів між ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» та позивачем.
Як вбачається з матеріалів справи підставою для його винесення слугував факт заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у 2012 та 2013 році внаслідок визнання відповідачем безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол».
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для платників, фізичних осіб - підприємців, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Згідно п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування для фізичних осіб - підприємців, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця
Оскільки судом встановлено рух товарів між ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол» і позивачем, тобто реальність господарських операцій між позивачем і ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол», то позивач правомірно сформував витрати за господарськими операціями з ТОВ «Нєфтек Оіл», ТОВ «Акцент-Медіа» та ПП «Купол».
Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов - задовольнити повністю.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 196,15 гривень.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 29.05.2015 року Суддя З оригіналом згідно С.В. Златін С.В. Златін