Справа № 473/2313/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м.Київ К/800/41847/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання рішень від 23 липня 1999 року №107 та від 25 квітня 2001 року №58 в частині оформлення права власності Акціонерному товариству відкритого типу «Міська універсальна торгівельна база» право власності на склад та виробниче приміщення протиправними, про визнання протиправними свідоцтв про право власності на склад та на виробниче приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Прогрес» звернулося до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, в якому просило визнати протиправними рішення від 23 липня 1999 року №107 та від 25 квітня 2001 року № 58 в частині оформлення права власності і видачі Акціонерному товариству відкритого типу «Міська універсальна торгівельна база» свідоцтв про право власності на склад та виробниче приміщення; визнати протиправними свідоцтва про право власності АТВТ «Міська універсальна торгівельна база» від 02 серпня 1999 року на склад та від 25 квітня 2001 року на виробниче приміщення, які видані на підставі зазначених рішень.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржувані рішення виконкому не стосуються і не порушують прав та інтересів позивача, не породжують публічно-правових відносин між сторонами.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес»; постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2013 року скасовано; прийнято у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання рішень від 23 липня 1999 року №107 та від 25 квітня 2001 року № 58 в частині оформлення права власності Акціонерному товариству відкритого типу «Міська універсальна торгівельна база» право власності на склад та виробниче приміщення протиправними, про визнання протиправними свідоцтв про право власності на склад та на виробниче приміщення - відмовлено.

При винесенні рішення суд апеляційної інстанції виходив із правомірності оскаржуваних рішень виконавчого комітету та виданих на їх підставі свідоцтва про право власності.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Приватне сільськогосподарське підприємство «Прогрес» звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, скасувати свідоцтво на право власності на склад від 02 серпня 1999 року та свідоцтво на право власності на виробниче приміщення від 06 травня 2001 року, як такі, що прийняті з порушенням Законів України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, Виконавчим комітетом Вознесенської міської ради на підставі рішення від 23 липня 1999 року №107 Акціонерному товариству відкритого типу «Міська універсальна торгівельна база» 02 серпня 1999 року видано свідоцтво про право власності на склад, розташований за адресою АДРЕСА_1. На підставі рішення виконкому Вознесенської міськради від 25 квітня 2011 року № 58 Акціонерному товариству відкритого типу «Міська універсальна база» видано свідоцтво про право власності від 06 травня 2011 року на виробниче приміщення площею 674,6 кв.м, розташоване АДРЕСА_1.

Вказані рішення виконавчого комітету та свідоцтва про право власності оскаржуються позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірні рішення прийняті відповідачем з перевищенням наданих йому повноважень, оскільки об'єкт нерухомості розташований на території Таборівської сільської ради Вознесенського району, а також за відсутності технічної документації, відводу земельної ділянки під будівництво, акту введення об'єктів в експлуатацію та без врахування обставин щодо фактичного володільця майна.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в 1993 році із метою спорудження ковбасного цеху на базі складу солі за усною домовленістю між СПСО «Прогрес» та Вознесенською міською універсальною торговою базою, у користуванні якої знаходився даний склад, СПСО «Прогрес» провів капітальний ремонт та реконструкцію даного приміщення, в результаті чого з 1995 року він став працювати і випускати продукцію.

Ковбасний цех працював на разовому дозволі санепідемстанції так як не був зданий в експлуатацію.

Згідно договору купівлі продажу від 20 серпня 1998 року, укладеного між АТ «Вознесенська міська універсальна торгова база», ТОВ МП «Інтерфірма», та СПСО «Прогрес», АТВТ «Вознесенська міська універсальна торгова база» продала, а ТОВ «Інтерфірма» купила будівлю - склад солі площею 589,3 кв.м. вартістю 47819,46 грн. Відповідно до п.2 договору «Інтерфірма» передала вказаний склад на баланс СПСО «Прогрес».

Сторони по договору також домовилися, що вказаний договір починає діяти з моменту його нотаріального посвідчення. Нотаріального посвідчення договору не відбулося.

07 грудня 1992 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №686 «Про затвердження Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства», який визначав процедуру перетворення державних підприємств у відкриті акціонерні товариства. Пунктом 5 Порядку встановлювалося, що з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви державного підприємства приймаються товариством; товариство є правонаступником прав і обов'язків державного підприємства, що приватизується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 року №1099 затверджено Порядок перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств із змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства, який визначав процедуру перетворення у процесі приватизації державних підприємств, підприємств, утворених на базі орендованого майна та заснованих на базі об'єднання майна різних форм власності, в акціонерні товариства. Відповідно до п.3 Порядку рішення про перетворення підприємств в акціонерні товариства та затвердження їх статутів приймається на підставі планів приватизації підприємств у десятиденний строк з дня їх затвердження державними органами приватизації щодо державних підприємств (шляхом видання наказу державного органу приватизації). Акціонерне товариство з моменту державної реєстрації стає правонаступником прав і обов'язків підприємства, що приватизується, відповідно до передавального акта (п.5 Порядку).

25 лютого 1994 року головою Фонду комунального майна Вознесенської міської ради затверджений план приватизації Вознесенської Міської універсальної торгівельної бази, в якому містився перелік нерухомого майна, що буде передаватися АТВТ «Міська універсальна торгівельна база», зокрема склад солі площею 536,2 м.кв, розташований в м.Вознесенську, вул.Жовтнева.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону УРСР «Про підприємства в Україні», чинного на момент приватизації МУТБ, майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Відповідно до п.16 додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року № 121 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839), до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, віднесено накази органів Фонду державного майна з додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об'єктів акціонерним товариствам.

01 березня 1994 року Фондом комунального майна прийнятий наказ №20 «Про створення акціонерного товариства відкритого типу «Міська універсальна торгівельна база».

14 липня 1999 року комісією з питань розгляду оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна при розгляді заяви АТВТ «Міська універсальна торгівельна база» було вирішено рекомендувати Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації підготувати проект рішення виконкому Вознесенської міської ради для оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, в переліку якого був склад по вул.Жовтневої революції.

Вознесенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, готовлячи висновок щодо можливості оформлення АТВТ «Міська універсальна торгівельна база» права власності на приміщення складу солі відповідно до їх звернення, на підставі наказу Фонду комунального майна від 01 березня 1994 року №20, переліку нерухомого майна, плану приватизації, протоколу загальних зборів акціонерів АТВТ «Міська універсальна торгівельна база» від 15 грудня 1994 року, обстеживши приміщення підприємства, які підлягали приватизації, дійшла висновку про можливість оформлення права власності на нерухоме майно, в тому числі і на спірний склад.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень та видачі свідоцтв, до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належало облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування.

23 липня 1999 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області прийнято рішення №107 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна», яким АТВТ «Вознесенська міська універсальна торговельна база» оформлено право власності в тому числі на тарний склад по вул.Жовтневої революції, а 02 серпня 1999 року на підставі вказаного рішення видано свідоцтво про право власності на склад.

Судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилені доводи позивача щодо перевищення виконкомом своїх повноважень з посиланням на правомірність винесення вказаного рішення та видачі свідоцтва за місцезнаходженням Вознесенської МУТБ в порядку приватизації останньої.

Рішенням виконкому Вознесенської міської ради від 25 квітня 2011 року № 58 «Про дозвіл на будівництво та проектування об'єктів соцкультпобуту» дозволено оформити реконструкцію складського приміщення площею 674,6 кв.м під виробниче по вул.Жовтневої революції,258а акціонерному товариству відкритого типу «Міська універсальна база», на підставі якого 06 травня 2001 року видане нове свідоцтво на право власності.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, яким керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувані рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 23 липня 1999 року №107 та від 25 квітня 2001 року № 58 в частині оформлення права власності і видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно вищенаведеним вимогам не суперечить. При вчиненні вказаних дій відповідач діяв у межах своєї компетенції та наданих йому повноважень, відповідно до вимог закону.

Судом апеляційної інстанції правомірно відхилені доводи позивача про порушення оскаржуваними діями та рішеннями відповідача його права власності, оскільки позивачем належних та допустимих доказів набуття у власність приміщення складу не надано.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи із визначених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судових рішень, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, у судової колегії відсутні підстави для спростування встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, тоді як доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» відхилити.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді