Справа № 2а-593/11
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-593/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2011 року. суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука, Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання провести перерахунок пенсії з врахуванням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести відповідні виплати,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є дитиною війни та згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (далі Закон) має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Верховна Рада України своїм Законом №3235-ІУ від 20 грудня 2005 року „Про Державний бюджет України на 2006 рік стаття 77 та стаття 110 та Законом України №489-V від 19.12.2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік, стаття 71, пункт 12 та положенням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік» призупинила дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 відповідно положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п.п.41 Р.2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними). Протягом 2009-2010 року дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни взагалі не зупинялась. Однак, відповідач протягом 2009-2010р. здійснював виплату зазначеної допомоги у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним Законом.

Посилаючись на вищевикладені обставини, а також на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив визнати бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м.Кременчука протиправною, зобовязати Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м.Кременчука здійснити йому перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з врахуванням індексу інфляції та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 по 31.12.2009 року, а починаючи з 01.01.2010 року здійснювати виплату пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно довічно чи до зміни розміру вказаної державної соціальної підтримки дітей війни у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою суду від 17.11.2010 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання провести перерахунок пенсії з врахуванням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести відповідні виплати - закрито, передано справу за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області і про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобовязання провести перерахунок пенсії з врахуванням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести відповідні виплати для розгляду в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою судді Кривич Ж.О. від 18 листопада 2010 року по вказаній адміністративній справі відкрито скорочене провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 2 ч. 5 цієї статті передбачено, що справа повинна бути розглянута не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Ухвала судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Кривич Ж.О. від 18 листопада 2010 року про відкриття по даній адміністративній справі скороченого провадження була отримана Головним Управлінням пенсійного фонду України в Полтавській області 19.01.2011 року та на момент постановлення даної постанови відповідач своїх заперечень на даний позов суду не надав.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Ст. 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальних захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається(рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року, від 20.03.2002 року, від 17.03.2004 року, від 01.12.2004 року).

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду України в Полтавській області де отримує пенсію за віком і належить до категорії громадян, яким відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантії надання пільг і державної соціальної підтримки.

Враховуючи зазначений статус позивача, вона відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

На період з 01 січня 2009 року по день звернення позивача з позовом та станом на день розгляду справи (ухвалення постанови) дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не зупинялася.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, покладено саме на відповідача, тобто на управління Пенсійного Фонду України за місцем проживання позивача. Крім того, суд враховує, що спір між сторонами наявний, що підтверджується і письмовою відмовою відповідача у перерахунку пенсії.

Крім того, суд враховує, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду 29.07.2010 р., тобто до 09.09.2010 року, в межах строку визначеного ЦПК України, однак дана справа судом не була розглянута за нормами ЦПК України у звязку з ухваленням Конституційним Судом рішення від 09.09.2010 року, що є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду (лист голови Вищого адміністративного суду України від 13.10.2010 р.).

Враховуючи вищевикладене, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з визнанням протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати позивачу ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно ст. 162 КАС України суд може, прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Тому, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобовязати Головне Управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу ОСОБА_2 перерахунок пенсії з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 по 31.12.2009 року та за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, за 2011 рік з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року, тобто по день розгляду справи по суті з врахуванням раніше виплачених сум за вказані періоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області починаючи з 01.02.2011 року здійснювати виплату пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком довічно чи до зміни розміру вказаної соціальної допомоги у встановленому законодавством порядку, суддя виходить з того, що відсутні підстави допускати, що відповідач і в подальшому, тобто на майбутнє, буде порушувати права позивача на одержання пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, а також чинним законодавством не передбачено зобовязання вчинення будь-яких дій на майбутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, постанови суду прийняті в порядку скороченого провадження виконуються негайно.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 19,22,55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 6-14, 71,159-163, 167, 183-2 , 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненарахування та непроведення виплат ОСОБА_2 щомісячних соціальних державних допомог до пенсії як дитині війни за період за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 по 31.12.2009 року та за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, за 2011 рік з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року як таку, що не відповідала вимогам ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в розмірі, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування "

Зобов'язати Головне Управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » та провести відповідні виплати за період за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 по 31.12.2009 року та за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, за 2011 рік з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року з врахуванням раніше виплачених сум за вказані періоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 (три) гривні 40 копійок.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення ухвали, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: