Справа № 1322/396/12
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1322/396/12
Провадження № 2-а/455/14/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2015 року Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ференц О.І.

при секретарі - Нестер М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2,

представника відповідача - Цебеняка В.С.,

третьої особи - ОСОБА_4,

представників третіх осіб - ОСОБА_5, Лесика М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старий Самбір справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 та відділ Держземагенства у Старосамбірському районі Львівської області, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

28.02.2012р. ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.07.2003р. вона є власницею будинковолодіння АДРЕСА_1, а тому звернулася до відповідача з заявою про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0.31 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства, а саме землі, якою ціле життя користувалися її батьки. Проте рішенням Скелівської сільської ради № 83 від 08.12.2011р. їй було надано лише земельну ділянку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0.04 га для ведення особистого селянського господарства згідно розмірів, зроблених виїзною комісією. Вважає рішення в частині надання їй для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0.04 га незаконним, оскільки закон передбачає надання земельної ділянки з таким цільовим призначенням площею до 2 га. Причину відмови у наданні їй бажаної земельної ділянки сільська рада не обґрунтувала, надавши їй в сумі лише 0.29 га, тим самим збільшивши її сусідці - ОСОБА_4, розмір земельної ділянки.

В продовження зазначає, що її покійний батько ОСОБА_7 все своє життя прожив у своєму будинку по АДРЕСА_1 і був головою колгоспного двору на підставі рішення виконкому Старосамбірської районної ради № 208 від 21.09.1989р.. З 1961р. її батько користувався земельною ділянкою різних площ згідно витягу з погосподарських книг Скелівської сільської ради. Земельною ділянкою площею 0.34 га її батько користувався з 1993р. по 2005р. включно і зменшувати в односторонньому порядку розмір цієї землі до 0.29 га сільська рада не вправі. ЇЇ сусідка ОСОБА_4 самовільно захопила частину тієї земельної ділянки, яка належить до її господарства. В даний час нею проводиться приватизація цієї земельної ділянки. Обміри її земельної ділянки проводилися у її відсутності і за рахунок фабрикування обмірів у її сусідки збільшилася площа земельної ділянки за рахунок тієї землі, про надання якої вона просила. Зокрема, від будинку ОСОБА_4 до межі відстань становила 1.2 м., а тепер становить 1.7 м., між житловим будинком ОСОБА_4 та її сараєм на межі росла липа, яка була зрізана сусідкою і на даний час пень знаходиться на її стороні, а мала б межа проходити посередині цього пня, проте ні сільський голова с. Скелівка, ні працівники Держкомзему на цей факт уваги не звернули, а проводили виміри на користь ОСОБА_4.

З огляду на наведене, просила суд скасувати рішення Скелівської сільської ради № 83 від 08.12.2011р. в частині відмови у наданні їй земельної ділянки площею 0.31 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, зобов'язати Скелівську сільську раду надати їй окрім наданої земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0.06 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та відшкодувати понесені нею судові витрати.

14.12.2012р. позивачка збільшила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення Скелівської сільської ради № 83 від 08.12.2011р. є незаконним, оскільки згідно Додатку до земельно-кадастрової книги № 1 розмір земельної ділянки, яка належала ОСОБА_7, станом на 2003р. становив 0.34 га, з яких 0.25 га (як зазначено) під будівлями і 0.09 для ОПГ. Спір іде про земельні ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1. Іншого не вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі і з оскаржуваного рішення. Відповідно до земельно-кадастрової книги розмір земельної ділянки, яка є в користуванні ОСОБА_4, повинен становити 0.30 га, а фактично становить 0.32 га, що підтверджується обмірами, наявними в плані-схемі земельних ділянок, наданого управлінням Держкомзему у Старосамбірському районі від 16.05.2011р., що свідчить про наявність захоплення. Вважає, що оскаржуване рішення в частині надання їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0.04 га замість 0.06 га суперечить земельному законодавству та повинно бути скасовано. Представником відповідача не наведено причин відмови у наданні їй земельної ділянки площею 0.06 га для ведення особистого селянського господарства, а також не спростовано те, що збільшилася земельна ділянка ОСОБА_4, що наводить на думку про упередженість відповідача. Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 83 від 08.12.2011р. "Про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 " в частині відмови у наданні земельної ділянки, зобов'язати Скелівську сільську раду окрім наданої їй земельної ділянки 0.25 га для обслуговування житлового будинку надати їй земельну ділянку для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 площею 0.06 га та покласти на відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі. Представник позивачки в судовому засіданні додатково пояснив, що голова Скелівської сільської ради ОСОБА_8 неправомірними діями багаторазово порушив закон і права та інтереси ОСОБА_1, оскільки при зверненні останньої із заявою про виділення земельної ділянки ОСОБА_8 сам диктував їй таку, не вказавши в заяві, скільки саме землі ОСОБА_1 хоче приватизувати і в якому саме місці, а уже після проведення обмірів сказав дописати площу, проте ОСОБА_1 з таким не погодилася і написала 0.31 га. Під час прийняття рішення сільською радою ОСОБА_8 свідомо вводив в оману депутатів сільської ради щодо площі земельної ділянки ОСОБА_1, оскільки вказав, що не можна їй виділити 0.31 га., оскільки після проведення промірів було встановлено, що площа земельної ділянки становить 0.29 га, що суперечить даним погосподарських книг. Крім того, комісією були проведені лише контрольні проміри земельної ділянки ОСОБА_4 згідно її проекту забудови, а фактичні розміри не були задокументовані і надані в сільську раду та суд. Вважає, що ОСОБА_4 самовільно зайняла земельну ділянку площею 0.0208 га, а покази працівника управління Держкомзему у Старосамбірському районі ОСОБА_9 в тій частині, що ОСОБА_1 неможливо виділити 0.31 га біля будинку, оскільки немає вільної землі, а можливо виділити лише 0.29 га згідно проведених промірів, оцінює як дані в змові з сільським головою ОСОБА_8, щоб вирішити питання на користь ОСОБА_4. Згідно витягів із погосподарських книг сім'я ОСОБА_1 з 1964р. протягом 29 років (до 1993р.) користувалася по АДРЕСА_1 земельною ділянкою площею 0.3 га із 1994р. по 2005р. 0.34 га. З 2005р. дані в погосподарській книзі не введені. ОСОБА_8 спеціально не надавав усю необхідну інформацію ОСОБА_1, не подавав таку і в суд, свідомо приховуючи фактичні дані. З огляду на наведене у судових дебатах просив також винести ухвалу і направити її для розгляду в органи дізнання, оскільки в процесі розгляду даної справи виявлені факти порушення закону України сільським головою Цебеняком В.С. відносно ч.1 ст.366 КК України і ст.ст.11, 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", працівником управління Держкомзему ОСОБА_9 за порушення, передбачені ч.1 ст.366 КК України, та жителькою с. Скелівка ОСОБА_4 за порушення п.п. "б", "е", "є" ч.1 ст.211 ЗК України, ст.531 КУпАП.

Представник відповідача - Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, Цебеняк В.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що оспорюване рішення прийняте в межах компетенції та в порядку, встановленому діючим законодавством, оскільки після обміру земельної ділянки ОСОБА_1 був зроблений абрис земельної ділянки і виявилося, що у фактичному користуванні є 0.29 га, там є огорожа, межа, слідів зміни межі немає. Вільної землі за цією адресою більше немає, а на виділення такої в іншому місці позивачка не погоджується. У погосподарській книзі вказана вся земля, якою користувався батько позивачки, в тому числі і в інших місцях, а не біля будинку. Документів, які б свідчили про виділення ОСОБА_1 чи її батьку ОСОБА_7 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства біля будинку загальною площею 0.31 га позивачкою представлено не було.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 не може претендувати на частину її земельної ділянки площею 0.02 га, оскільки вона користується нею законно на підставі рішень сільської ради від 30.11.1995р. та 29.11.1996р. і у позивачки жодної землі не захвачувала. Огорожу навколо земельної ділянки ОСОБА_1 ставив ще її батько 50 років тому. З цього часу нічого не змінилося. Чотири рази робилися обміри її земельної ділянки і все відповідало дійсності. Вона не є спеціалістом в земельних питаннях, тому повністю довіряє землевпорядним організаціям.

Представник Держкомзему у Старосамбірському районі Львівської області Лесик М.С. проти задоволення позову заперечив та пояснив, що в 2012р. позивачка зверталася до голови Старосамбірської РДА з заявою про врегулювання земельного спору. На місце виїжджала комісія і просила документи ОСОБА_1 і ОСОБА_4, які б підтверджували розмір їх земельних ділянок. ОСОБА_4 представила будівельний паспорт із розмірами земельної ділянки. Вони провели контрольні проміри, встановили умовні межі і пропонували Скелівській сільській раді затвердити такі. ОСОБА_1 не мала документів із розмірами земельної ділянки, а тому їй пропонували приватизувати свою земельну ділянку і закріпити межі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працював свого часу землевпорядником у Скелівській сільській раді Старосамбірського району Львівської області і особисто виїжджав до господарства позивачки. Скільки було виділено сільською радою земельної ділянки, стільки вони і виміряли. Тоді на земельній ділянці позивачки жили інші люди, ніхто не мав ніяких претензій до встановлених меж. Землі вимірювали в межах фактичного використання по старій огорожі. Заміри проводили по документах, ОСОБА_4 надала свої, а в ОСОБА_1 не було жодних документів на землю. Перемірювали ці спірні земельні ділянки декілька раз. Дійсно, на межі земельних ділянок були накинуті скиби землі після орання, ОСОБА_5 говорив, що якщо потрібно щось віддати, то він може посунути межу, але йому пояснили, що нічого не потрібно віддавати, бо поміряли по фактичному використанню. Спори постійно виникають тому, що колись міряли сажнями, при цьому не враховувалися кути, а тепер проводять обміри до сантиметра, тому і виникають деякі розбіжності. При обмірах не могли урізати позивачці 2 ари земельної ділянки, бо проводили обміри по фактичному землекористуванні. При цьому попередній власник даної землі - ОСОБА_7, ніколи ніяких претензій по обмірах до них не мав. В кадастрових книгах, на які посилається представник позивача, зазначається загальна площа земельних ділянок, а не її розміри. Більше того, ОСОБА_4 має усі правовстановлюючі документи на землю, депутати на сесії голосували одноголосно. Якби у попереднього землекористувача - ОСОБА_7, були б якісь претензії, то ніколи б не було одноголосного рішення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що в Центрі державного земельного кадастру Старосамбірського району Львівської області відсутні офіційні обміри земельної ділянки позивачки у справі, так як вона відмовилася укладати з ними договір. Вони проводили лише початкові обміри земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, пояснення третьої особи, представників третіх осіб та свідків, а також проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАК № 696963 від 14.07.2003р. ОСОБА_1, позивачка у справі, є власником житлового будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1 Старосамбірського району Львівської області (т.1 а.с.4-6). ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 23.02.2006р. є власником будинку АДРЕСА_2 на підставі рішення виконкому № 27 від 14.10.2005р. (т.1 а.с.49).

Рішенням Скелівської сільської ради народних депутатів Старосамбірського району Львівської області від 30.11.1995р. ОСОБА_4 виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Скелівка в розмірі 0.18 га між сусідами ОСОБА_11 і ОСОБА_7 (т.1 а.с.52). Згідно рішення виконавчого комітету Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 25 від 29.11.1996р. ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.30 га для обслуговування житлового будинку (т.1 а.с.122-123). Вказані рішення ніким не оспорювалися з часу їх прийняття та не змінювалися сільською радою.

Згідно витягу з погосподарських книг щодо розміру земельної ділянки, яка належала батьку позивачки - ОСОБА_7 з 1961 по 2005рр., станом на 2005р. ОСОБА_7 користувався земельними ділянками загальною площею 0.34 га, в тому числі 0.25 га під будівлями та 0.09 га для ОПГ, з 2005р. по 2012р. даних немає (т.1 а.с.9). Як повідомив Державний архів Львівської області у листі № 3789/У-2 від 04.09.2012р. відомостей про виділення земельної ділянки ОСОБА_7 в с. Скелівка Старосамбірського району за 1950-1967рр. не виявлено (т.1 а.с.124). Згідно витягу із земельно-кадастрової книги Скелівської сільської ради ОСОБА_4, третій особі у справі, надано у користування 0.30 га землі, в тому числі 0.20 га ріллі, 0.10 га під будівлями, ОСОБА_1 надано у користування 0.55 га землі, в тому числі 0.42 га ріллі, 0.09 під багаторічними насадженнями та 0.04 під будівлями (т.1 а.с.11). Як вбачається з списку громадян на виділення, вилучення та обмін земельних ділянок, затвердженого Додатком до рішення ХІІІ сесії сільської ради другого скликання від 02.12.2004р., ОСОБА_1 виділялося земельну ділянку площею 0.28 га біля хати і 0.06 га в урочищі "Рафінелія" покійного ОСОБА_7 (т.1 а.с.190-191), як вона і просила в заяві від 24.11.2004р. (т.1 а.с.192).

09.11.2011р. ОСОБА_1 звернулася в Скелівську сільську раду Старосамбірського району Львівської області із заявою про надання їй у власність земельної ділянки площею 0.31 га.

Рішенням Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 83 від 08.12.2011р. ОСОБА_1 відмовлено у наданні земельної ділянки у власність площею 0.31 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, надано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку і 0.04 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 згідно розмірів виїзної комісії (т.1 а.с.17).

Згідно листа-відповіді Старосамбірської РДА ОСОБА_1 № 48/01-45 від 17.01.2012р. було проведено контрольні проміри земельної ділянки ОСОБА_4 згідно її будівельного паспорта та розбіжностей в промірах не виявлено (т.1 а.с.16).

Із наданих позивачкою фотознімків дійсно вбачається, що огорожа навколо будинку ОСОБА_4 є старою, лише поміняні окремі стовпці (а.с.46).

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Стаття 12 ЗК України у п.б передбачає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Одним із способів безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян згідно ч.3 ст.116 ЗК України є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. Для цього, відповідно до порядку, встановленого ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення в тому числі особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно п."г" ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі і шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Беручи до уваги те, що зібраними у справі доказами підтверджено той факт, що у фактичному користуванні батька позивачки ОСОБА_7 було 0.34 га землі, проте не одним масивом, а 0.28 га біля будинку і 0.06 га в урочищі "Рафінелія", суміжний землекористувач ОСОБА_4 межі між земельними ділянками не змінювала, що також підтверджено належними та допустимими доказами у справі, а згідно пояснень представника відповідача більший розмір земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивачці наданий бути не міг без порушення прав суміжних землекористувачів, суд приходить до висновку, що рішення Скелівської сільської ради № 83 від 08.12.2011р. в частині відмови у наданні ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.31 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 Старосамбірського району Львівської області прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не має підстав для його скасування.

Посилання представника позивача на те, що згідно даних погосподарських книг сім'я ОСОБА_1 користувалася з 1964р. протягом 29 років (до 1993р.) по АДРЕСА_1 земельною ділянкою площею 0.3 га із 1994р. по 2005р. 0.34 га, не знайшло свого підтвердження, оскільки в погосподарських книгах вказана адреса самого домоволодіння (АДРЕСА_1) і всієї землі, яка рахується за даним господарством, проте не вказується, де саме такі землі розміщені. Сам факт користування ОСОБА_1 земельними ділянками загальною площею 0.34 га ніким не оспорювався в судовому засіданні, проте така земельна ділянка не є одним масивом.

Не підлягає задоволенню також позовна вимога щодо зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 окрім наданої земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0.06 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 Старосамбірського району Львівської області у зв'язку з відмовою у задоволенні першої позовної вимоги.

Крім того суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до п.14 Листа Верховного Суду України № 19-3767/0/8-08 від 29.10.2008 року при розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо не розгляду заяви про надання земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суди вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду.

З приводу поданої в судових дебатах представником позивача заяви про винесення окремої ухвали суд вважає за доцільне роз'яснити, що згідно ч.1 ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Проте під час розгляду даної адміністративної справи судом таких фактів по відношенню до представника відповідача ОСОБА_8, представника управління Держкомзему у Старосамбірському районі Львівської області ОСОБА_9 та жительки с. Скелівка ОСОБА_4 не встановлено, з огляду на що суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали суду.

Крім того, з моменту звернення до адміністративного суду з даним позовом з 28.02.2012р. ні позивачкою, ні її представником не було подано жодних заяв в правоохоронні органи з приводу фактів підроблення документів сільським головою чи представником Держкомзему, а також факту самозахоплення земельної ділянки ОСОБА_4, що не позбавляє їх можливості в майбутньому звернутися самостійно із такими заявами у випадку наявності даних про склад злочину чи адміністративного правопорушення в діях цих осіб.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі не підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 33, 116, 118, 121, ч.1 ст.122, п.г ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, ст.ст.11, 71, 86, 105, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 та відділ Держземагенства у Старосамбірському районі Львівської області, про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Ференц