Справа № 826/18687/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України заборгованості в розмірі 73159,93 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Державне підприємство "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України є юридичною особою та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва.

Статтею 24 Закону України №1977-ХІІ "Про наукову і науково-технічну діяльність" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 1977-ХІІ) встановлено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується, зокрема, для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

За підприємством відповідача обліковуються особи, яким призначено пенсію згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Відповідно до пункту 2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372 (далі - Порядок), за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу.

У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Згідно повідомлень Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за 2014 рік, Державне підприємство "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України повинно відшкодувати кошти на виплату різниці між сумами пенсій за липень 2014 року в розмірі 24 284,82 грн., за серпень 2014 року в розмірі 24 399 грн. та за вересень 2014 року в розмірі 24 476,11 грн.

Листами від 1 серпня 2014 року № 9951/11, від 8 вересня 2014 року № 11257/11 та від 6 жовтня 2014 року № 12382/11 позивач повідомив відповідач про необхідність перерахування коштів. Вказані листи та повідомлення отримані відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суд першої інстанції вірно вказав, стосовно доводів відповідача відносно того, що ДП "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" НАН України не зобов'язане відшкодовувати кошти на виплату різниці між сумами пенсій, оскільки термін атестації відповідача як наукової установи закінчився ще у листопаді 2007 року, адже Закон України "Про наукову і науково-технічну діяльність" не ставить в залежність обов'язок підприємства по відшкодуванню таких виплат, від наявності статусу наукової установи у підприємства станом на час виплати вказаним працівникам пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2012 року у справі №2а-10891/12/2670 за позовом управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідач є правонаступником Державного підприємства "Науково-дослідний Інститут мікроприладів" та зобов'язане відшкодовувати кошти на виплату різниці між сумами пенсій, призначених відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів.

Враховуючи викладене, та факт не сплати відповідачем заборгованості, що було належно доведено позивачем, судова колегія вважає, що вимоги апелянта є необґрунтованими.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та обставин вбачається неправомірність вимог Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України, та невідповідність його посилань обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Позивач як суб'єкт владних повноважень на виконання вищевказаних вимог надав до суду належні докази на підтвердження своїх вимог, та не обґрунтував їх у встановленому порядку.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 23.12.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.