Справа № 802/963/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2015 р. Справа № 802/963/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Слободонюка М.В.,

суддів: Віятик Н.В.

Сала П.І.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивачів: ОСОБА_2

представника відповідача 1: Щолокової Ю.В.

представника відповідача 2: Щура А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

до: Державної фіскальної служби України (відповідач 1), Шаргородського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (відповідач 2)

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (відповідач 1), Шаргородського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (відповідач 2) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачі є віруючими особами та прихожанами Української Православної Церкви, у зв'язку з чим письмово звернулись до відповідачів із заявами, у яких просили здійснювати в подальшому облік їх як платників податків та інших обов'язків платежів за прізвищем, іменем та по батькові, проставити у їхніх паспортах відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, не вносити без їх згоди інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Разом із тим, відповідачі фактично відмовили у вчиненні таких дій, посилаючись на вимоги Податкового кодексу України про облік платників податків, а саме необхідність ведення обліку за серією та номером паспорту або за номером облікової реєстраційної картки фізичної особи. Відтак, на думку позивачів, при проведенні обліку інформації про них як платників податків зберігається цифровий кодифікатор, тобто індивідуальний номер людини, що суперечить їхнім релігійним поглядам. Крім того відносно малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на практиці виникають обставини, за яких вимагається наявність кодифікатора (під час вступу до навчальних закладів, під час вчинення нотаріальних дій), у зв'язку з чим виникає необхідність у отриманні довідки з боку податкових органів з записом про наявність права проведення фінансових операцій без цифрових ідентифікаторів.

За таких обставин позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять:

- зобов'язати Державну фіскальну службу України (відповідач 1) вилучити інформацію про них, яка була надана під час отримання податкового номеру, та у подальшому не вносити інформацію про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України (відповідач 1) зберегти за ними форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації - ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України);

- зобов'язати Шаргородське відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (відповідач 2) вилучити інформацію про них, яка була надана під час отримання податкового номеру, та у подальшому вести облік за раніше встановленими формами, тобто без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації);

- зобов'язати Шаргородське відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області знищити інформацію про них у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов'язків платежів;

- зобов'язати Шаргородське відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області проставити на сторінках 7, 8 або 9 паспортів відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою;

- зобов'язати Шаргородське відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області видати малолітнім позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 довідки з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора» та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою;

- зобов'язати Шаргородське відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області після отримання паспортів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 паспорта громадянина України, внести на стор. 7 або 8, або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у адміністративному позові та просив його задовольнити. Законний представник неповнолітніх позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - їхня мати ОСОБА_5 в процесі розгляду даної справи також підтримала заявлені позовні вимоги в частині, що стосуються її дітей, та просила позов задовольнити.

Представник Державної фіскальної служби України в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив, посилаючись на те, що до часу набрання чинності Податковим кодексом України (ПК України) в Державний реєстр фізичних осіб-платників податків не вносилась інформація про осіб, які через свої релігійні та інші переконання відмовлялись від прийняття ідентифікаційного номера. На сьогоднішній день відносини у сфері реєстрації та обліку фізичних осіб як платників податків регулюються вимогами ПК України та розділу VІІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 року № 779, які не передбачають можливості ведення обліку фізичних осіб виключно за прізвищем, іменем та по батькові. Натомість позивачі просять взяти їх на податковий облік за формою, яка не передбачена чинним податковим законодавством, що їм було роз'яснено письмово.

Представник Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Жмеринська ОДПІ) в судовому засіданні адміністративний позов заперечив та пояснив, що чинним законодавством визначено єдиний спосіб реалізації права відмови від реєстраційного номера облікової картки платника податків - шляхом взяття особи на облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем та по батькові, серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. Механізм відмови особи від ідентифікаційного номеру є формалізованим процесом, який передбачає подання заяви згідно з установленою формою, а також певних документів, що стосуються особи. Чинне законодавство не передбачає можливості надання контролюючим органом права позивачам здійснювати будь-які платежі без зазначення як реєстраційного номера платника податків, так і серії та номера паспорта. Крім того, сам по собі факт того, що певні дії держави чи суспільства суперечать чиїмось релігійним переконанням не свідчить про неправомірність цих дій та, відповідно, про необхідність захисту таких переконань, що підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням від 03.12.2009 року за скаргою "Тамара Скугар та інші проти Росії" № 40010/04.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 перебувають в Україні на податковому обліку та зареєстровані у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Водночас позивачі є віруючими людьми, прихожанами Свято-Михайлівського храму с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області та за своїми релігійними переконаннями відмовляються від їх обліку як платників податків за ідентифікаційним номером (реєстраційним номером облікової картки).

18.12.2014 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_6 звернулись до ДФС України із заявами, у яких просили не вносити у зв'язку з релігійними переконаннями інформацію про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та зберегти за ними форму обліку платників податків за прізвищем, іменем, по батькові та роком народження.

Листами № 196/Б/99-99-11-02-02-14, № 195/Б/99-99-11-02-02-14, № 193/Б/99-99-11-02-02-14, № 194/Б/99-99-11-02-02-14, № 189/Б/99-99-11-02-02-14 від 14.01.2015 року відповідач 1 повідомив їх про те, що відносини у сфері реєстрації та обліку фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків регулюються положеннями Податкового кодексу України. Зокрема статтями 63 та 70 ПК України визначено, що альтернативний облік фізичних осіб-платників податків ведеться за серією та номером паспорта, відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта вноситься безпосередньо до паспорта. При цьому альтернативний облік фізичних осіб-іноземців за серією та номером посвідки та внесення до посвідок на постійне місце проживання відміток про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером посвідки не передбачені чинним законодавством.

Також судом встановлено, що 18.12.2014 року позивачі звернулись до Шаргородського відділення Жмеринської ОДПІ із заявами, у яких просили не вносити у зв'язку з релігійними переконаннями інформацію про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зберегти за ними форму обліку платника податків за прізвищем, іменем, по батькові та роком народження, та проставити у паспорті (на сторінках 7, 8 або 9) відмітку про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового ідентифікатора - ідентифікаційного номера, серії та номеру паспорта тощо.

В подальшому 14.01.2015 року, ОСОБА_5 діючи в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулась до Шаргородського відділення Жмеринської ОДПІ із аналогічними заявами.

Листами за № 16/10/05-26-18, № 18/10/05-26-18, № 19/10/05-26-18, № 17/10/05-26-18 від 21.01.2015 року відповідач 2 роз'яснив заявникам, що усі фізичні особи-платники податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент) зобов'язані зареєструватись у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків. При цьому Податковим кодексом України визначено дві форми обліку фізичних осіб - за реєстраційним номером облікової картки фізичної особи-платника податків та альтернативну - в окремому реєстрі Державного реєстру - за прізвищем, іменем та по батькові, серією і номером паспорту.

16.02.2015 року ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 подали до Жмеринської ОДПІ повідомлення фізичної особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків форми № 1-П, однак відповідач 2 листами за № 217/10/05-26-18, № 216/10/05-26-18, № 215/10/05-26-18 від 20.02.2015 року запропоновував позивачу жити заходи для виправлення недоліків, допущених у заповненні таких повідомлень (зазначити відомості про серію та номер паспорта, дату його видачі, вказати ким він виданий), після чого повторно їх подати до Шаргородського відділення Жмеринської ОДПІ.

Не погоджуючись з порядком внесення відомостей щодо них до Державного реєстру фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, за прізвищем, іменем та по батькові, серією і номером паспорту, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

За нормами пункту 63.5 статті 63 Податкового кодексу України (далі - ПК України), всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

За правилами пункту 63.6 цієї ж статті облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 70.5 ст. 70 ПК України фізична особа-платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи-платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Для заповнення облікової картки фізичної особи-платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

З метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у державному реєстрі та відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу ІІ Податкового кодексу України розроблено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 грудня 2013 року № 779 (далі - Положення № 779).

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ цього Положення порядок проведення реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі включає, зокрема, і внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Так, пунктом 1 розділу ІІ такого Положення закріплено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (пункт 2 розділу VIII Положення).

За приписами пункту 1 розділу VIII Положення фізична особа, яка раніше не подавала облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України. У разі необхідності особа, крім паспорта громадянина України, пред'являє свідоцтво про народження та, якщо змінювалося прізвище, ім'я чи по батькові, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 розділу VІІІ Положення № 779 облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. Після приймання Повідомлення контролюючим органом здійснюється перевірка щодо наявності реєстрації фізичної особи у Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків або в окремому реєстрі за серією та номером паспорта. За результатами такої перевірки до контролюючого органу за місцем реєстрації фізичної особи надсилається повідомлення-підтвердження можливості внесення відмітки до паспорта та взяття на облік за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта.

Згідно з п. 9 розділу VІІІ Положення № 779 у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, то після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта громадянина України), а у разі наявності у паспорті громадянина України відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

Таким чином, законодавством чітко регламентовано механізм обліку фізичних осіб-платників податків та зборів, в тому числі обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Облік таких осіб є формалізованим процесом та здійснюється в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

При цьому, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, ім'ям, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.

Посилання позивачів на необхідність збереження за ними раніше існуючої форми обліку платників податків за прізвищем, ім'ям та по батькові у зв'язку з наявністю з цього приводу правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.11.2014 року по справі № 21-490а14, суд до уваги не бере, оскільки дане судове рішення ухвалене щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності Податковим кодексом України, та не стосується спірних правовідносин у цій адміністративній справі.

Більше того, до моменту набрання чинності Податковим кодексом України питання, пов'язані з обліком фізичних осіб-платників податків та зборів, врегульовувались Законом України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів" від 22.12.1994 року № 320/94-ВР.

Згідно з ч. 2 ст. 5 вказаного Закону до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Проте можливість не включення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів з релігійних міркувань існувала лише до моменту втрати чинності Законом України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів", тобто до 01.01.2011 року.

З часу набрання чинності Податковим кодексом України, а саме починаючи з 01.01.2011 року, законодавцем запроваджено інший механізм обліку фізичних осіб-платників податків та зборів. При цьому відповідні зміни не можна вважати звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод в контексті положень частини 3 статті 22 Конституції України, на що помилково посилаються позивачі.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 35 Конституції України кожному гарантується право на свободу світогляду та віросповідання.

Разом із тим, згідно з ч. 4 ст. 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Отже, факт того, що певні дії держави чи суспільства суперечать релігійним переконанням особи, не може свідчити про неправомірність цих дій та необхідність захисту таких переконань.

Зазначене відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини, висвітленій у Рішенні від 03 грудня 2009 року № 40010/04 у справі "Тамара Скугар та інші проти Росії", яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Європейського суду з прав людини дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про зобов'язання вилучити інформацію про ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, яка була надана під час отримання податкового номеру, та у подальшому не вносити інформацію про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори, зберегти за ними форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації - ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України), вилучити інформацію про них, яка була надана під час отримання податкового номеру, та у подальшому вести облік за раніше встановленими формами, тобто без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації), знищити інформацію про них у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов'язків платежів, проставити на сторінках 7, 8 або 9 паспортів відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою - задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобов'язання видати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 довідки з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора», а також після отримання такими особами паспорта громадянина України внести до нього запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора, колегія суддів зазначає наступне.

Ні Податковим кодексом України, ні згаданим вище Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не передбачено видачі будь-яких довідок про право здійснювати платежі без цифрового ідентифікатора. Тобто вимога про видачу довідки, яка не передбачена чинним законодавством є надуманою і безпідставною.

Крім того, єдиним альтернативним видом обліку фізичних осіб - платників податків є облік за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. Отже, його необхідною умовою є наявність паспорта.

У силу приписів пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-12, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Оскільки ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2) не досягли 16-річного віку, то вони не мають права на отримання паспорта громадянина України.

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що своє право на відмову від ідентифікаційного номеру через свої релігійні переконання зазначені особи зможуть використати після досягнення ними 16-річного віку та отримання паспорта громадянина України, звернувшись із відповідною заявою до податкового органу.

Також тут суд враховує, що здійснення обліку фізичних осіб - платників податків у спосіб не передбачений ПК України (без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) може призвести до порушення прав відповідних осіб на здійснення операцій, передбачених пунктом 70.12 статті 70 ПК України.

Крім того, стосовно вимоги про зобов'язання Шаргородського відділення Жмеринської ОДПІ після отримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 паспортів громадянина України внести на сторінки 7, 8, або 9 таких документу запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора із завіренням підпису відповідальної особи гербовою печаткою, то колегія суддів зазначає, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту порушені права, свободи, інтереси, а позовні вимоги на майбутнє задоволені бути не можуть, тому у цій частині вимоги задоволенню також не підлягають.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що при розгляді звернень та повідомлень форми № 1П позивачів ДФС України та Шаргородське відділення Жмеринської ОДПІ діяли у відповідності до вимог чинного законодавства, а правових підстав для покладення на податкові органи обов'язку здійснювати облік позивачів як платників податків за формою яка не передбачена чинним законодавством у суду немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів осіб, які брали участь у справі, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачам не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя: Слободонюк Михайло Васильович

Судді: Віятик Наталія Володимирівна

Сало Павло Ігорович