Справа № 819/2248/14-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 р. Справа № 876/1930/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на службі,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області по особовому складу від 15 вересня 2014 року № 300 о/с та поновлення в розпорядженні Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області по посаді начальника Тальнівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 24.07.1985 року він проходив службу в органах внутрішніх справ, з 19.11.2012 року - на посаді начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області. 11 липня 2014 року ним був поданий рапорт на ім'я міністра внутрішніх справ України про звільнення з посади у зв'язку із переведенням для продовження служби в Управління внутрішніх справ України в Рівненській області. Відповідно до Наказу по особовому складу №1384 від 24 липня 2014 року МВС України позивача було звільнено з посади начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області, а наказом по особовому складу Управління МВС України в Черкаській області № 213 о/с від 25 липня 2014 року позивача зараховано в розпорядження УМВС України в Черкаській області по посаді начальника Тальнівського РВ УМВС. Згодом, після проходження військово-лікарської комісії УМВС України в Рівненській області документи щодо призначення позивача на посаду начальника управління матеріального забезпечення УМВСУ в Рівненській області були направленні 10 вересня 2014 року на адресу начальника Департаменту кадрового забезпечення МВС України. Однак, наказом по особовому складу Управління МВС України в Черкаській області №300 о/с від 15 вересня 2014 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас ЗС України. У зв'язку з цим 16 вересня 2014 року матеріали про призначення позивача були повернуті Департаментом кадрового забезпечення МВС України. Вважає, що таке звільнення прийнято з порушенням вимог законодавства та унеможливило розгляд Міністерством внутрішніх справ України питання про його призначення в УМВСУ В Рівненській області. Разом з тим, позивач зазначив, що звільнення відбулося під час тимчасової непрацездатності позивача. Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року адміністративний позов задоволено. Скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області по особовому складу від 15 вересня 2014 року № 300 о/с. Поновлено ОСОБА_1 в розпорядженні Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області по посаді начальника Тальнівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.07.1985 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 19.11.2012 року - на посаді начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області.

В липні 2014 року позивач звернувся до УМВС України в Рівненській області з рапортом про подальше проходження служби.

08 липня 2014 року начальник УМВС України в Рівненській області звернувся до УМВС України в Черкаській області про надання, у разі згоди, особової справи позивача, атестації за останній період служби, довідок ВВБ та ВІОС.

15 липня 2014 року УМВС України в Черкаській області надіслало на адресу УМВС України в Рівненській області всі необхідні документи для вивчення та прийняття рішення про проходження служби позивача в органах внутрішніх справ у Рівненській області.

11 липня 2014 року позивачем був поданий рапорт на ім'я міністра внутрішніх справ України про звільнення з посади у зв'язку із переведенням для продовження служби в Управління внутрішніх справ України в Рівненській області.

Наказом МВС України від 24 липня 2014 року № 1384 позивача звільнено з посади начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області відповідно до п 45 "в" (за особистим проханням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991року, (далі - Положення № 114).

Наказом по особовому складу Управління МВС України в Черкаській області № 213 о/с від 25 липня 2014 року позивача зараховано в розпорядження УМВС України в Черкаській області по посаді начальника Тальнівського РВ УМВС.

Відповідно до направлення № 108 від 22 липня 2014 року позивач був направлений на медичний огляд до військо-лікарської комісії УМВС України в Рівненській області.

Пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001р. № 85 військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України (далі - військовослужбовці), осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно із п. 1.1.2. Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 р. № 85 медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення придатності за станом здоров'я, а для окремих видів службової діяльності, і за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ осіб рядового й начальницького складу з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Пунктом 1.43 Порядку передбачено, що придатність осіб рядового й начальницького складу при переміщенні їх по службі розглядається за розділом "Рядовий та начальницький склад" за графою Розкладу хвороб, що відповідає новій посаді (виду службової діяльності).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії УМВС України в Рівненській області від 20 серпня 2014 року № 510 позивач визнаний придатним до військової служби.

Згодом, 10 вересня 2014 року УМВС України в Рівненській області на адресу начальника Департаменту кадрового забезпечення МВС України були направленні матеріали щодо призначення позивача на посаду начальника управління кадрового забезпечення УМВС України в Рівненській області. Однак, наказом по особовому складу Управління МВС України в Черкаській області № 300 о/с від 15 вересня 2014 року, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас ЗС України за п.64 "а" Положення № 114 (за віком).

Відповідно до п. 40 Положення № 114 призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується те, що при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

Разом з тим, судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що на час звільнення позивач перебував на лікуванні в Тернопільській комунальній лікарні № 2, про що свідчить довідка від 19 вересня 2014 року № 135, а тому у відповідача не було законних підстав для звільнення позивача з розпорядження УМВС України в Черкаській області 15 вересня 2014 року.

Відтак, у зв'язку із звільненням позивача, 16 вересня 2014 року матеріали стосовно призначення позивача були повернуті до УМВС України в Рівненській області та, відповідно, до УМВС України в Черкаській області.

Із Листа Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 28 жовтня 2014 року № 6/1/1-6737, особова справа позивача до Департаменту кадрового забезпечення не направлялася та вирішення питання про його звільнення з органів внутрішніх справ на кадровій комісії не ініціювалося.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що МВС України не змогло розглянути питання щодо призначення позивача та проходження служби на посаді начальника управління матеріального забезпечення УМВС України в Рівненській області у зв'язку із його звільненням відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про міліцію" визначено, що на службу до міліції приймаються на контрактній основі громадяни України, які досягли 18-річного віку (крім випадків, встановлених законодавством), мають повну загальну середню освіту, володіють державною мовою, здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, фізичною підготовкою і станом здоров'я виконувати покладені на міліцію завдання. При прийнятті на службу до міліції може бути встановлено випробування строком до одного року.

Порядок прийому на службу в органи внутрішніх справ встановлено Положення № 114.

Згідно пп. г п.40 Положення № 114, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.

Рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників. (абз. 2 п. 42 Положення № 114)

Відповідно до п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років;

Пунктом 7 Положення № 114 передбачено, що полковники міліції перебувають на службі в органах внутрішніх справ до досягнення 50 років.

Згідно із п. 8 Положення № 114 у виняткових випадках особам середнього, старшого або вищого начальницького складу строк служби в органах внутрішніх справ може бути продовжено, з урахуванням стану здоров'я, в такому ж порядку повторно до 5 років, а окремим із них, які мають вчену ступінь або вчене звання, - до 10 років.

09 серпня 2013 року позивачу виповнилося 51 рік, у зв'язку з чим 01 серпня 2013 року позивачем на ім'я міністра внутрішніх справ України був поданий рапорт про продовження терміну служби в органах внутрішніх справ. Рішенням кадрової комісії МВС України (наказ від 19 вересня 2013 року № 844 о/с) позивача залишено на службі в органах внутрішніх справ на один рік.

Інструкцією про порядок відбору, вивчення, проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які приймаються на службу в органи внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 31.05.2001 року № 010 (далі Інструкція) визначається порядок відбору, вивчення та проведення спеціальної перевірки осіб, які приймаються на службу в органи внутрішніх справ на посади рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції якісний відбір кандидатів на службу в органи внутрішніх справ є однією з основних умов підвищення їх ефективної діяльності.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції, вивчення кандидатів для прийняття на службу в органи внутрішніх справ здійснюється, зокрема, соціально-правового відбору (попереднє вивчення та спеціальна перевірка).

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що з кандидатами проводиться співбесіда особисто керівником органу (підрозділу) внутрішніх справ і структурного підрозділу та працівником підрозділу по роботі з особовим складом.

В Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 передбачено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Згідно з цим принципом люди повинні мати змогу планувати свої дії з упевненістю, що знають про їх правові наслідки. Він вимагає, зокрема, щоб правові акти заздалегідь оприлюднювалися, діяли на майбутнє, були ясними, простими, точними, чіткими і несуперечливими. Застосування актів повинне бути передбачуваним для індивідів. Така передбачуваність збільшує автономію особи щодо держави і забезпечує її свободу. Крім того, вона є раціональною засадою організації будь-якої нормативної системи.

До цього принципу входять такі складові, як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав; незворотність закону й неможливість застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування; законні очікування - право особи в своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства тощо.

Відтак, судова колегія апеляційного суду прийшла до переконання, що звертаючись до міністра внутрішніх справ України з рапортом про його звільнення з посади начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області з метою продовження служби в УМВС України в Рівненській області та здійснивши всі передбачені законом дії (в тому числі і щодо продовження служби в органах внутрішніх справ), мав законні очікування, що юридичним наслідком його дій буде розгляд рапорту у встановленому законом порядку та прийняття відповідного рішення.

За таких обставин, звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності та до завершення встановленого законом порядку розгляду питання МВС України щодо його подальшого працевлаштування в УМВС України в Рівненській області порушує трудові права позивача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі №819/2248/14-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич