Справа № 808/9115/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року 12:20Справа № 808/9115/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чернової Ж.М.

за участю:

секретаря судового засідання Батигіна О.В.

представників:

від позивача: Багно Ю.В., Пшеничного В.А.,

від відповідача: Сергієнко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська ливарна компанія «Талко»

до: Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійська ливарна компанія «Талко» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2014 №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що факт реалізації товарно-матеріальних цінностей між позивачем та його контрагентом підтверджується всіма необхідними первинними документами, які визначені чинним законодавством. На думку позивача у ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко» відсутнє порушення вимог податкового законодавства п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, ст. 201 Податкового кодексу України, на якому наполягають фахівці Приморської ОДПІ, у зв'язку з чим висновок контролюючого органу про заниження платником податку на додану вартість у січні-лютому 2013 року на суму 815984,00грн. та березні 2014 року на суму 134167,00грн. є необґрунтованим. Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 № не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню як протиправне.

Представник відповідача проти позову заперечує, з підстав зазначених у письмових запереченнях, зокрема зазначає, що позивач у перевіряємий період мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Спецторг-Інвест» та ПП «Акіона». Вказує на те, що правова позиція податкового органу ґрунтується на підставі даних про результати відпрацювання підприємств - контрагентів, а саме: акту ДПІ у м.Полтаві від 10.04.2013 №432/22.5/30601203 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Алкіона» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за грудень 2012 року, січень-лютий 2013 року» та акту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 03.07.2014 № 691/223/39005095 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецторг-Інвест» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за березень 2014 року». Так, податковим органом з'ясовано, що за податковою адресою контрагенти позивача не знаходяться, відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності. На момент проведення перевірок відсутні первинні бухгалтерські та податкові документи, які б свідчили про факт здійснення господарської діяльності. Перевіркою не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця. На підставі вищевикладеного відповідач зазначає, що документи, на підставі яких було сформовано податковий кредит ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко», не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, допитавши свідків, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

В період з 25.07.2014 по 31.07.2014, на підставі направлення від 25.07.2014 № 170052, згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 19.07.2013 № 47, фахівцями Приморської ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко» () з питань правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «Алкіона» () за період січень-лютий 2013 року та ТОВ «Спецторг-Інвест» () за період березень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 234/08-17-15/31433316 від 31.07.2014.

Висновками акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко» вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у сумі 950 148,00грн., у т.ч. січень-лютий 2013 року у сумі 815 984,00грн., березень 2014 року в сумі 134 167,00грн.

На підставі акту перевірки № 234/08-17-15/31433316 від 31.07.2014 Приморською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.08.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 425 222,00грн., у т.ч. за основним платежем 950 148,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 475 074,00грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомлення-рішення позивачем до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області подано скаргу вих. № 169 від 02.09.2014 на податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2014.

Рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області № 548/7/08-01-10-0413 від 31.10.2014, скарга позивача вих. № 169 від 02.09.2014 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2014 без змін.

Не погодившись із рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області про результати первинної скарги № 548/7/08-01-10-0413 від 31.10.2014, позивачем до Державної податкової служби України подано повторні скаргу № 258 від 14.11.2014 на податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2014.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 7759/6/99-99-10-01-25 від 01.12.2014, скарга позивача № 258 від 14.11.2014 залишена без розгляду, у зв'язку з оформленням з порушенням абз. 1 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», оскільки не містить підпису.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням № від 24.11.2014 позивач звернувся до суду із вимогою про його скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Спецторг-Інвест» по операціям з придбання товару (алюмінієвого сплаву) відповідно до укладеного договору поставки № 03/03-1 від 03.04.2014. ТОВ «Спецторг-Інвест» виписано ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко» видаткові та податкові накладні на загальну суму 805003,85грн., у т.ч. ПДВ 134167,31грн. Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі. В податковому обліку суми податку на додану вартість по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Спецторг-Інвест», включені позивачем до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року у розмірі 134 167,00грн.

В акті перевірки податковим органом встановлено, що фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Спецторг-Інвест» не підтверджується, документи, на підставі яких було сформовано податковий кредит ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко», не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку. З таких підстав, на порушення вимог ст. 185, ст. 188, ст. 198, ст. 201 Податкового Кодексу України, позивачем завищено суму податкового кредиту по господарських взаємовідносинах з ТОВ «Спецторг-Інвест» в березні 2014 року в сумі 134 167,00грн.

Такий висновок податкового органу, між іншого, ґрунтується на даних про результати відпрацювання підприємства - контрагента ТОВ «Спецторг-Інвест»: акт перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 03.07.2014 №691/223/39005095 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецторг-Інвест» щодо документального підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за березень 2014», в якому зазначено, що за податковою адресою підприємство не знаходиться, декларація з податку на додану вартість за березень 2014 року ТОВ «Спецторг-Інвест» не подавалась. Встановлено неможливість фактичного здійснення ТОВ «Спецторг-Інвест» господарських операцій через відсутність майна і інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій купівлі - продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності - трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Зустрічною звіркою ТОВ «Спецторг-Інвест» за березень 2014 року не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій по ланцюгу «Постачальники - ТОВ «Спецторг-Інвест» - Покупці» за березень 2014 року.

Також, що у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ПП «Алкіона» по операціям з придбання товару (алюмінієвого сплаву) відповідно до укладених договорів від 03.2.2012 №03/12/12 та від 13.12.2012 №13/12/12.

На виконання вищезазначених договорів ПП «Алкіона» виписано позивачу видаткові та податкові накладні, на загальну суму 4 895 886,00грн., в т.ч. ПДВ 815 981,00грн. які містяться в матеріалах справи. Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі. В податковому обліку суми податку на додану вартість по податковим накладним, отриманим від ПП «Алкіона», включені позивачем до складу податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість у відповідних періодах у розмірі 815981,00грн.

В акті перевірки податковим органом зроблено висновок, що фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Алкіона» не підтверджується, документи, на підставі яких було сформовано податковий кредит ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко», не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку. З таких підстав, на порушення вимог ст.185, ст.188, ст.198, ст.201 Податкового Кодексу України, позивачем завищено суму податкового кредиту по господарських взаємовідносинах з ПП «Алкіона» у січні - лютому 2013 року у сумі 815 981,00грн.

Такий висновок податкового органу, між іншого, ґрунтується на даних про результати відпрацювання підприємства - контрагента ПП «Алкіона»: акт перевірки ДПС у Полтавській області від 10.04.2013 №432/22.5/30601203 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Алкіона» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за грудень 2012 року, січень 2013 року, лютий 2013 року», в якому з'ясовано, що за податковою адресою підприємство не знаходиться. Фактично згідно податкової звітності у ПП «Алкіона» та проведених заходів встановлено відсутність, виробничого обладнання, складських та торговельних приміщень, транспорту та торговельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ. На момент проведення перевірки відсутні первинні бухгалтерські та податкові документи, які б свідчили про факт здійснення ПП «Алкіона» господарської діяльності за період: грудень 2012 року, січень - лютий 2013 року. Звіркою ПП «Алкіона» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із платниками податків за вказаний період, їх вид, обсяг, якість та розрахунки. Проведеною перевіркою ПП «Алкіона» встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів за перевіряємий період, які підпадають під визначення ст.185 Податкового кодексу України.

Таким чином, внаслідок наведених порушень, перевіркою встановлено заниження позивачем податку на додану вартість, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на загальну суму 950 148,00грн.

Надаючи оцінку описаним вище первинним документам, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з пунктами 2.15 та 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документа на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно п. 2.4. Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Позивачем, на підтвердження транспортування товару позивачем надані товарно-транспортні накладні. Судом досліджені товарно-транспортні накладні, виписані контрагентом позивача - ПП «Алкіона», в яких відсутня повна адреса пункту навантаження, а саме: вказано тільки місто навантаження (м. Полтава), у зв'язку із чим неможливо встановити місце навантаження алюмінієвого сплаву.

Так само, у товарно-транспортних накладних виписаних контрагентом позивача - ТОВ «Спецторг-Інвест» відсутня повна адреса пункту навантаження, а саме вказано тільки місце навантаження (м. Дніпропетровськ).

Допитаний в якості свідка водій, яким було здійснення перевезення товарів, зазначив, що він не знав та не знає точної адреси звідки необхідно було забирати товар, його зустрічали представники продавця та везли на склад, де товар відвантажувався, яка саме компанія здійснювала продаж та чиї працівники його супроводжували - водію відомо не було.

Таким чином, товарно-транспорті накладні оформлені не належним чином, усупереч приписам наказу від 29.12.1995 № 488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажних автомобілів», затвердженого Міністерством транспорту та Міністерством статистики, відповідно до порядку заповнення ТТН типової форми ф.1-ТН повинно бути заповнено всі строки та графи, а саме у графі «Пункт навантаження» вказано повний адрес пункту погрузки.

Крім того, судом встановлено, що на видаткових накладних відсутні прізвища та посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, що не дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Допитаний в якості свідка працівник позивача ОСОБА_4 підтвердив, що ним здійснювався прийом товарів та саме його підпис міститься на видаткових накладних, незважаючи на те, що він не є матеріально-відповідальною особою.

Беручи до уваги вищезазначене, суд зазначає, що первинні документи, які фіксують господарські відносин між позивачем та його контрагентами оформлені без дотримання приписів частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні» та п.п.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704.

Отже, суд приходить до висновку, що первинні документи, оформлені контрагентами позивача не мають юридичної сили та доказовості, оскільки складені з метою надання вигоди, а не фіксування фактично здійснених господарських операцій.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, у зв'язку з тим, що позивачем не спростовані висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення від 22.08.2014 №, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 69, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська ливарна компанія «Талко» на користь Державного бюджету України решту суми судового збору за подачу позову майнового характеру у розмірі 4384,80 грн.(чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М.Чернова