Справа № 396/2726/14-а (2-а/396/66/14)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2015 рокусправа № 396/2726/14-а (2-а/396/66/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2014 року у справі № 396/2726/14-а (2-а/396/66/14) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання дій неправомірними щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області № 34 від 23.09.20104 року про відмову в зарахуванні періоду роботи на займаних посадах складача на складально-відливних машинах за період з 19.07.1983 року по 25.09.1985 року, з 21.08.1992 року по 02.10.1995 року до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно списку № 2, зарахувати вказані періоди до пільгового стажу та зобов'язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах згідно списку № 2, посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив їй в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до Відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (список №2) згідно п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області від 23.09.2041 року № 34 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та рекомендовано позивачу звернутися до організації та оформити пільгову довідку належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, так як надана довідка позивачем про підтвердження факту роботи в шкідливих і важких умовах праці потребує доопрацювання, в частині уточнення періодів роботи за займаними посадами.

Незгода Позивача з діями Відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що вимога відповідача щодо доопрацювання довідки про підтвердження наявного пільгового стажу з урахуванням наявних наказів про прийняття та переведення позивачки була обґрунтована та ґрунтувалась на вимогах закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів трудової книжки ОСОБА_1 з 18.07.1983 року по 02.10.1995 року перебувала на посаді «складач на рядковідливній складальній машині по V розряду» Новоукраїнської районної друкарні.

Разом з тим, відповідно до наказу № 99 від 19.07.1983 року позивача по справі було переведено на легкий труд до переплетеного цеху складачем строковідливних складальних машин, а також, відповідно до наказу № 115 від 23.09.1985 року, позивача тимчасово з 26.09.1985 року було переведено на посаду складача вручну. Зазначені переведення на виконання встановлених вимог до заповнення трудових книжок, в трудовій книжці, відображено не було.

Розглядаючи питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відмовляючи у задоволенні заяви Позивача, Відповідач прийшов до висновку про не підтвердження пільгового стажу позивачу у період з 21.08.1992 р. по 02.10.1995 р., оскільки після 21.08.1992 р. пільговий стаж не підтверджується відомостями про проведення атестації робочих місць за умовами праці на Новоукраїнській районній друкарні.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначають із зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного суду України від 10.09.2013 р. у справі № 21-183а13, рішення якого відповідно до приписів ст.. 244-3 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що на підприємстві Новоукраїнської районної друкарні взагалі не проводилася атестація робочих місць з 21.08.1992 року по 2004 рік.

З огляду на наведене, колегія судів вважає, що відмова УПФУ у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є обґрунтованою та відповідає вимогам закону, оскільки зарахувати період роботи Позивача на підприємстві на посаді складача на рядковідливній складальній машині з 21 серпня 1992 року по 23 травня 2001 року до пільгового стажу не видається можливим внаслідок не проведення атестації цієї посади на підприємстві, що в свою чергу є підставою для відмови у заявленому позові.

Враховуючи те, що позивачем до пенсійного органу не надано довідку, уточнюючу характер виконуваної роботи, докази атестації робочого місця, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, які передбачено ст..212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов