Справа № 2-а-658/11/0423
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач 1інстанції Ковальчук Т.А.
Суддя - доповідач Білак С.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" травня 2015 р.справа № 2-а-658/11/0423

Приміщення суду за адресою:49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети «Правда», 29 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 р. у справі № 2-а-658/11/0423 ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої надбавки до пенсії як дитині війни та зобов'язання нарахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернулась до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області по невиконанню з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по теперішній час приписів ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнати право на отримання невиплаченої надбавки до пенсії, встановленої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на відповідний період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по теперішній час, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області нарахувати та виплатити надбавку до пенсії за вказаний період часу, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області надалі нараховувати та сплачувати надбавку до пенсії як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2011 року позовні вимоги в частині визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої надбавки до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 24.04.2011 року включно залишено без розгляду.

Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 р. адміністративний позов задоволений частково. Суд першої інстанції визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії за період з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року, визнав право ОСОБА_2 на отримання невиплаченої надбавки до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на відповідний період часу з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року, зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області здійснити нарахування ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни виходячи із розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і провести відповідні виплати за період з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач з постановою суду першої інстанції від 08 листопада 2011 р. не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Просив скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка проголошує однозначне тлумачення відносно застосування мінімального розміру пенсії за віком (встановленого абз.1 ч.1 цієї статті в розмірі прожиткового мінімуму), виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно цього Закону та нерозповсюдження вказаного мінімального розміру пенсії за віком на правовідношення, які виникають при застосуванні інших законів.

Всі учасники процесу належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку письмового провадження, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю до суду не надходило, з огляду на що, керуючись п.1 ч.1 ст. 197 КАС України суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 належить до соціальної групи "діти війни" та є особою, яка має право користуватись пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується довідкою від 26.09.2008 року №5018, яка міститься в матеріалах справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VI "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Вказаний закон набрав чинності 01 січня 2008 року.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним, зокрема, п. 42 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в новій редакції, а отже поновлено дію первісної редакція статті 6 Закону.

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України про Державний бюджет України не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Проте, відповідно до Закону України №3491-VI від 14.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, який набрав чинності 23.07.2011 року.

Таким чином, з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року спірні відносини регулювалися відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону, яка діяла до 01 січня 2007 року, відповідно до якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконного не нарахування та не виплати позивачу щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 р. у справі № 2-а-658/11/0423 - залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 р. у справі № 2-а-658/11/0423 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Магдалинівському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої надбавки до пенсії як дитині війни та зобов'язання нарахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: С.В. Білак

Суддя: В.А.Шальєва

Суддя: Н.А. Олефіренко