Справа № 826/19203/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І, Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Старокиївський банк» - Пантіної Л.О. про визнання протиправними дій та бездіяльності щодо не внесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, та зобов'язати вчинити такі дії, та повернути гарантовану суму коштів за вкладом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Окремою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року вказано на наявність ознак в діях Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Пантіної Л.О. порушення вимог ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Не погоджуючись із зазначеною окремою ухвалою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, та просить скасувати вказане рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, а представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського рахунку від 16.05.2014 №8061, предметом якого є відкриття поточного, на який 06.06.2014 надійшли кошти в розмірі 197553,00 грн.

Постановою Правління НБ України від 17.06.2014 року №365 ПАТ "Старокиївський Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, а згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) від 17.06.2014 року №50, розпочато процедуру виведення банку з ринку.

11.06.2014 року Правлінням НБ України прийнята постанова №563 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк".

Згідно протоколу засідання комісії з перевірки договорів від 29.08.2014 встановлено, що 16.05.2014 на ім'я позивача було відкрито поточний рахунок, кошти на який надійшли внаслідок їх безготівково перерахування з рахунку юридичної особи ТОВ «Прилад Імпекс Автоматизація», та зроблено висновок Уповноваженою особою ФГВФО, що вказані дії вчинено з метою отримати грошові кошти не від банку, а від ФГВФО, а також визнано нікчемним договір банківського рахунку від 16.05.2014 №8061

28.11.2014 згідно меморіального ордеру №3264 УО Фонду перераховано грошові кошти в сумі 197 553 грн. з банківського рахунку позивача на рахунок ТОВ «Прилад Імпекс Автоматизація».

Приписами, п.1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні. затвердженої Постановою правління НБ України від 21.01.2014 року №22 банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Згідно із п.1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно із п 1.10. Інструкції платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунків платників / інкасові доручення (розпорядження) банки приймають незалежно від наявності на них достатнього залишку коштів та виконують їх у межах залишку коштів згідно з главами 2 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 2.24. Інструкції списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника.

Відтак, з урахуванням вказаних норм, підставою для перерахунку коштів є розрахунковий документ: або доручення про списання коштів або платіжна вимога про примусове списання коштів, які відсутні в матеріалах справи.

З урахуванням обставин справи, та того, що Уповноваженою особою ФГВФО здійснено списання коштів з банківського рахунку позивача без його відома, та без відповідних розрахункових документів, коли такі операції вже були заборонені, тобто фактично були порушені діючі Інструкції та положення.

Колегія судів апеляційної інстанції погоджується, що на виконання покладених обов'язків уповноважена особа Фонду, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повідомляє сторони за договорами про нікчемність їх договорів, та вживає заходи до витребування, повернення коштів банку за такими договорами, але заходи які приймає вказана особи повинні відповідати закону і повернення коштів банку, у цьому випадку на рахунок вкладника повинні здійснюватися у законному порядку, або через судове рішення. Посилання апелянта на ст.ст.215,216 ЦПК України у який вказано, що нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом не звільняє уповноважену особу Фонду діяти у правовому полі і повертати кошти за договорами, нікчемність яких встановлена законом належно, або через судове рішення.

Судова колегія критично оцінює доводи апелянта, щодо неврахування положень ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду, зокрема, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, оскільки апелянтом не наведено жодного обгрунтованого доводу стосовно того, яким чином вказане перерахування коштів посприяло збереженню або збільшенню ліквідаційної маси банку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно порушення вимог закону, та наявності підстав для винесення окремої ухвали для вжиття Національним банком України заходів банківського регулювання, та притягнення до відповідальності Уповноваженої особи Фонду з огляду на безпідставне списання коштів з банківського рахунку. А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, оскільки є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, всупереч вимог ч.2 ст.72 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені дані обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в окремій ухвалі від 11.02.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.