Справа № 810/502/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року 810/502/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., суддів Василенко Г.Ю., Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України про визнання відмови відповідачів у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби протиправною та стягнення солідарно з відповідачів вказаної допомоги у розмірі 167192,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував на військовій службі з 1979 року по 2011 рік. Наказом Міністра оборони України від 08.12.1999 №704 його було відряджено з 08.12.1999 для подальшого проходження служби до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі. Наказом Міністра оборони України від 18.07.2011 №715 його звільнено з військової служби у запас за станом здоров'я, а наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23.08.2011 №424/о звільнено з посади інженера відділу автоматизації та зв'язку Украероцентру з 23.08.2011. Позивач зазначає, що при звільненні він не отримав одноразову грошову допомогу, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідачі позов не визнали, заперечення надали суду у письмовій формі та просили суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказали, що діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 27.05.2015, не з'явились. Разом з цим, матеріали адміністративної справи містить спільне клопотання сторін про розгляд справи за відсутності їх представників.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи послужного списку, ОСОБА_1 проходив військову службу з 05.08.1979 по 18.07.2011 (а.с.91-99).

Наказом Міністра оборони України від 08.12.1999 №704 ОСОБА_1 був відряджений для подальшого проходження служби до Державного підприємства обслуговування руху України із залишенням на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України від 18.07.2011 №715 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за станом здоров'я, а наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23.08.2011 №424/о звільнений з посади інженера відділу автоматизації та зв'язку Украероцентру відповідно до пункту "б" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (за станом здоров'я) (а.с.100, 101).

На день звільнення з військової служби, вислуга позивача у Збройних Силах України у календарному обчисленні становить 32 роки.

Згідно з довідкою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.08.2011 №10.1-878 загальна сума грошового забезпечення позивача становить 10449,50 грн.; на день звільнення йому виплачено одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік у розмірі 1450,00 грн. та винагороду за підсумками роботи за 2010 рік в сумі 6947,00 грн.

Як зазначає позивач, після звільнення йому не була виплачена одноразова грошова допомога.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та Міністерства оборони України із заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні.

Так, за результатами розгляду заяви позивача, Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 23.04.2012 №248/3/9/1/314 повідомив, що виплата позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні повинна здійснюватись за рахунок Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а.с.105).

У свою чергу, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України листом від 22.08.2014 №12.12-158 повідомило позивачеві, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел передбачених законом. Водночас, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не отримує з Державного бюджету України кошти на зазначені цілі (а.с.117).

Не погоджуючись з відмовами у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби залишено без розгляду у зв'язку із пропущенням позивачем строку на звернення до суду.

Разом з цим, відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження строку.

Як вбачається із змісту ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015, судом апеляційної інстанції встановлено, що позов подано у межах строку звернення до суду.

Відтак, питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду Київським окружним адміністративним судом повторно не досліджувалось.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спір між сторонами існує лише у частині визначення належного суб'єкта виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Водночас, наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з його звільненням з військової служби за пунктом «б» (за станом здоров'я) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що становить 167192,00 грн., представниками відповідачів у судовому засіданні не заперечувалось.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Законом, що визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції закону, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Так, військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 6 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» у редакції, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, установ, організацій, а також Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічна норма права міститься і в положеннях частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), відповідно до якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ виплата військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали (абзац 5 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ).

Зазначені положення повністю корелюються із приписами частини п'ятої статті 9 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якої особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Слід зазначити, що пунктом 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Крім цього, пунктом 14 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, у редакції який діяв на дату виникнення спірних правовідносин встановлено, що військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим зі служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України" від 19.07.1999 №1281 грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 (далі - Постанова № 104).

При цьому, фінансування витрат на утримання підрозділів системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів, що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 104 виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Згідно зі статтею 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення, зокрема, входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога при звільненні зі служби військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Відтак, враховуючи положення наведених норм права у їх сукупності, беручи до уваги ту обставину, що Міністерство оборони України не здійснювало нарахування та виплату грошового забезпечення позивачеві, як особі, що відряджена до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, суд дійшов висновку, що суб'єктом виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, у даному випадку, є Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, як орган у якому працював позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 (справа № 21-158а14), яка відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України, та рішеннях Вищого адміністративного суду України від 23.01.2014 (справа №К/800/5752/13), від 03.07.2014 (справа №К/800/26235/14).

Водночас, з метою захисту права позивача на отримання належної йому одноразової грошової допомоги при звільненні суд на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і стягнути всю суму одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 167192,00 грн. на користь позивача з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

У зв'язку з цим, у суду відсутні підстави для визнання протиправною відмову Міністерства оборони України щодо виплати позивачеві зазначеної одноразової грошової допомоги, а також її стягнення з Міністерства оборони України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та, відповідно, його вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби від 22.08.2014 №12.12-158 протиправною.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 167192 (сто шістдесят сім тисяч сто дев'яносто дві) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у формі судового збору у сумі 60 (шістдесят) грн. 90 коп. згідно квитанції від 26.02.2015 №.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий - суддя Панченко Н.Д.

Суддя Василенко Г.Ю.

Суддя Панова Г.В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 29 травня 2015 р.