Справа № 2-а-91/11
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0216/2-А-91/2011 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В.

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати пенсії, зобовязання здійснити перерахунок та виплату не донарахованої пенсії та додаткової пенсії-

встановила:

ОСОБА_1 з 02 червня 2004 року йому встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довічно. Відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХП (далі Закон № 796-ХП) позивач має право на отримання пенсії у розмірі, не меншому від шести мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Вважаючи, що пенсія йому нараховується та виплачується з порушенням ст.ст. 54, 50 Закону № 796-ХП, ОСОБА_1 з цим позовом звернувся до суду. В позовній заяві ОСОБА_1 ставить такі вимоги: 1) при розгляді справи застосувати вимоги ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 2) визнати незаконними дії УПФУ у Мурованокуриловецькому районі щодо невиплати пенсії та додаткової пенсії в розмірах, встановлених ст.ст. 50 і 54 Закону № 796-ХП; 3) зобовязати УПФУ у Мурованокуриловецькому районі, починаючи з 22.05.2008 року нарахувати і виплатити пенсію і додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 50 і 54 Закону № 796-ХП з подальшим перерахунком у звязку зі зміною розміру прожиткового мінімуму.

15 лютого 2011 року представник відповідача начальник УПФУ у Мурованокуриловецькому районі подала заперечення на позов ОСОБА_2 (а.с. 16). Із тексту заперечень слідує, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Частиною 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»закріплено положення, згідно з яким кошти Пенсійного Фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а ч. 3 ст. 73 цього Закону заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Оскільки кошти з Державного бюджету до Пенсійного фонду України на фінансування витрат у розмірах, передбачених ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не надходили, то не має законних підстав проводити ці виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Розглянувши справу з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, приходжу до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 02 червня 2004 року має 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії А № 438777 (а.с. 8), пенсійним посвідчення серії Б № 171510 (а.с. 9), довідкою МСЕК серії АВ № 054655 (а.с. 10) та не заперечується відповідачем. У зв`язку з цим ОСОБА_1 як пенсіонер перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію та користується правами і пільгами, передбаченими Законом № 796-ХП.

Предметом судового розгляду є правовідносини, що повязані з забезпеченням соціального захисту громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Такі правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про прожитковий мінімум», а також іншими нормативно-правовими актами, що не суперечать вказаним законам і Конституції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Нормами ст. 49 Закону № 796-ХП передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХП, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по 3 групі інвалідності, шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 796-ХП визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N І-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». У вказаному рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і визнані неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від шести мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України. Частина 3 ст. 46 Конституції України закріпила, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. та № 530 від 28.05.2008 р., на які посилається відповідач у своїх запереченнях, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50, 54 Закону № 796-ХП вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановив інший розмір, немає. Отже, суд приходить до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, до уваги примати не слід, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону № 796-ХП.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону № 796-ХП у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму та не потребує додаткового звернення громадян з заявою до Управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивачу має визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, суд прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірах інших і нижчих, ніж передбачено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Порушене право підлягає відновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № НОМЕР_1 «Про пенсійне забезпечення» із змінами та доповненнями, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком», таким чином строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, до даної категорії спорів не застосовується.

Крім того, державні соціальні гарантії, зокрема додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, право на яку передбачене законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня, передбаченого ст. 48 Конституції України, тому право на соціальний захист не може бути обмежено і строк позовної давності на соціальні виплати не поширюється.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Качко проти України»зазначив, що тільки в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

На підставі викладеного та керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХП, ст.ст. 28, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 69, 71, 87, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 Андрійовича до Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати пенсії, зобовязання здійснити перерахунок та виплату не донарахованої пенсії та додаткової пенсії задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірах інших та менших, ніж передбачено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області з 22 травня 2008 року нарахувати і виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, державну пенсію по 3-й групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, встановивши її розмір не менше шести мінімальних пенсій по віку та нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної

пенсії по віку, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з подальшим її перерахунком у звязку зі зміною його розміру.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: _____________