Справа № 826/15266/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув у судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління регіональної статистики на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління регіональної статистики до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій протиправними, скасування рішення від 04.02.2014 року №451-05 -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Головне управління регіональної статистики, звернувся в суд з позовом в якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) просив:

- визнати неправомірною відмову Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розгляді скарги на рішення від 10.05.2011 № 26-Ц та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2014 № 451-05;

- визнати нечинними рішення від 10.01.2014 № 2-Ц та від 10.05.2011 № 26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

- заборонити Виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застосувати положення Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 № 5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;

- визнати неправомірним застосування Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 № 5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В даній справі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року провадження в справі в частині позовних вимог про визнання нечинним рішення від 10.05.2011 № 26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою зобов'язати Виконавчу дирекцію Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повторно розглянути скаргу Головного управління регіональної статистики від 21.01.2014 року № 18/1-15/16 в частині, що стосується рішення від 10.05.2011 року № 26-Ц.

На розгляд справи в апеляційному порядку сторони, належним чином повідомлені, не з'явилися. Колегія суддів, враховуючи, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для з'ясування всіх обставин, вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності сторін.

В зв'язку з неявкою сторін, на підставі ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з приписів п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

При цьому, законодавець не вирізняє тотожність спору за підставами чи предметом позову.

Відповідно ж до приписів ч.3 ст.1 КАС України, якими закріплюються межі судового контролю над дискреційними адміністративними актами, використанні адміністративного розсуду, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, незалежно від підстав позову, визначених позивачем, адміністративні суди перевіряють коло обставин, що можуть слугувати підставами позову, з одного боку - для встановлення обов'язку вчинити певну дію ( наявності права на прийняття рішення), з іншого - на доведення правової заінтересованості особи у виконанні цього обов'язку саме на її користь. Таким чином , для визначення тотожності спору суттєвим є зміст позову, тобто вимога до суду про захист порушеного чи оспорюваного права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся в суд з вимогою, зокрема, про визнання нечинними рішення від 10.01.2014 № 2-Ц та від 10.05.2011 № 26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Разом з тим, правомірність рішення Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.05.2011 року № 26-Ц вже була предметом судового розгляду.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.12.2011 року в справі № 2а-9981/11/2670 позовні вимоги Головного управління регіональної статистики про скасування рішення Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.05.2011 року № 26-Ц задоволено частково.

В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2012 року постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.12.2011 року, скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.05.2011 року № 26-Ц.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2013 року зазначені вище рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволені позову Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві відмовлено.

В даному випадку, позивач вимагав захисту своїх прав, що порушені внаслідок прийняття відповідачем рішення від 10.05.2011 року № 26-Ц, шляхом визнання його нечинним.

В справі 2а-9981/11/2670 позивач просив скасувати рішення від 10.05.2011 року № 26-Ц.

Слід зазначити, що «скасування», «визнання незаконним», «протиправним», «нечинним» тощо, це є способи захисту порушеного права, а не підстави позову.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даній справі позивачем заявлено вимоги з того самого спору, що і в справі 2а-9981/11/2670.

Отже, спірні правовідносини вирішено по суті. На час розгляду даної справи зазначене судове рішення набрало законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, оскільки на момент розгляду ним даної справи, судове рішення, яким розглянуто той самий спір між тими самими сторонами, набрало законної сили, то наявні підстави для закриття провадження по справі.

Крім того, апеляційна скарга містить вимогу зобов'язати Виконавчу дирекцію Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повторно розглянути скаргу Головного управління регіональної статистики від 21.01.2014 року № 18/1-15/16 в частині, що стосується рішення від 10.05.2011 року № 26-Ц, яка судом першої інстанції не розглядалась, оскільки позивачем в позові не заявлялася. Зазначена вимога не відповідає повноваженням суду апеляційної інстанції, визначеним у ст.199 КАС України.

Викладені в апеляційній скарзі позивачем доводи є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління регіональної статистики залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 21.05.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.