Справа № 2а-0370/1996/11
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Справа № 876/3174/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Ягодинської митниці Міндоходів України про визнання протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Заяву мотивує тим, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013 року, визнано протиправними та скасовано п. 1 наказу Державної митної служби України від 24.06. 2011 року № 1311-к "По особовому складу Ягодинської митниці" та п. п. 1, 2, 4 наказу Ягодинської митниці від 24.06.2011 року № 453-к "Про оголошення наказу Держмитслужби України від 24.06.2011 року № 1311-к "По особовому складу Ягодинської митниці" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора аналітичного сектора оперативного відділу боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Ягодинської митниці з 24 червня 2011 року; стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 44656,13 грн. 20.01.2015 року відповідачем у трудовій книжці зроблено запис про те, що позивача поновлено на посаді головного сектору оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Ягодинської митниці. Митним органом постанова Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2013 року фактично виконана 20.01.2015 року, а тому ОСОБА_1 просить стягнути з Ягодинської митниці Міндоходів середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді, починаючи з 31.05.2013 року до моменту поновлення його на роботі, виходячи з розміру середньоденного заробітку - 225,19 грн., у сумі 79363,55 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 79363,55 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Ягодинська митниця Міндоходів оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не вчинив жодних дій щодо його поновлення, а затримка виконання судового рішення спричинена за незалежними від відповідачів причинами, у тому числі бездіяльністю ОСОБА_1 Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Тобто при поновленні повинна бути ініціатива не тільки роботодавця, але й працівник подає відповідну заяву. Вважає, що Ягодинською митницею вживались всі необхідні заходи на виконання рішень судів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2013 року, яка набрала законної сили 18.09.2013 року визнано протиправними та скасовано п. 1 наказу Державної митної служби України від 24 червня 2011 року № 1311-к "По особовому складу Ягодинської митниці" та п. п. 1, 2, 4 наказу Ягодинської митниці від 24 червня 2011 року № 453-к "Про оголошення наказу Держмитслужби України від 24 червня 2011 року № 1311-к "По особовому складу Ягодинської митниці" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора аналітичного сектора оперативного відділу боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Ягодинської митниці з 24 червня 2011 року та стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 44656,13 грн. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4391,20 грн. звернуто до негайно виконання.

На підставі вказаної постанови 16.09. 2013 року Волинським окружним адміністративним судом за заявою ОСОБА_1 видано виконавчі листи № 792/13 та № 793/13.

В матеріалах справи відсутні дані про подання виконавчих листів до примусового виконання і в судовому засіданні сторона заявника ствердила, що не зверталась до виконавчої служби з приводу примусового виконання постанови суду, а також, що на наступний день після поновлення ОСОБА_1 на посаді, останнього було звільнено з займаної посади за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про поновлення на роботі не виконувалося з вини Міністерства доходів і зборів України, на якого був покладений обов'язок негайно виконати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2013 року у даній справі в частині поновлення позивача на посаді.

Проте з таким висновком погодитися неможливо, оскільки окружним судом невірно витлумачено положення норм закону, що в свою чергу призвело до неналежного з'ясування обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору.

Так, ч. 1 ст. 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається виконавчий лист.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в тому числі в адміністративних справах, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються КАС України, Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

За правилами зазначених нормативних актів, зокрема ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження» виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. При цьому, однією із підстав відкриття виконавчого провадження може бути заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно абзацу 2 частини другої статті 25 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом ( Частина друга статті 76 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV).

З аналізу положень зазначених норм закону, правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі виникають за наявності вини у невиконання рішення, в тому числі в добровільному порядку.

Таку ж правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 21.01.2015 року у справах за №№ К/800/48477/14, К/800/46708/14.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не перевірив та з посиланням на докази не встановив, чи мала місце вина органів митниці у не виконанні постанови суду про поновлення позивача на роботі. Зокрема, не з'ясовано, з чиєї вини з 31.05.2013 року не виконувалося рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, хоча воно підлягало негайному виконанню. Судом не досліджувалися докази і не надана правова оцінка тим обставинам, що позивач не звертався до відділу примусового виконання судових рішень.

Також необхідно вказати, що, враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами виду своєї трудової діяльності, та з метою визначення свого бажання працювати після прийняття судового рішення про поновлення на посаді, необхідна ініціатива поновленої особи з цього питання перед працедавцем. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Більше того, відновлення в правах працівника без його ініціативи може призвести до порушень законодавства (нез'явлення на роботі без поважних причин, тобто прогулу, безпідставної виплати заробітної плати, зокрема, у разі перебування особи на обліку в центрі зайнятості, порушення антикорупційного законодавства у разі працевлаштування особи під час вимушеного прогулу в іншій структурі тощо).

Крім того, статтею 29 КЗпП України передбачено певні обов'язки власника або уповноваженого ним органу щодо працівників, які прийняті, поновлені на посаді. Виконання цих обов'язків можливе лише за ініціативними діями обох сторін у трудових правовідносинах (працівника та працедавця).

Враховуючи те, що з дати постановлення судового рішення про поновлення позивача на посаді головного інспектора аналітичного сектора оперативного відділу боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Ягодинської митниці, він не пред'являв у державну виконавчу службу отриманий виконавчий лист про поновлення на посаді для виконання, тому підстав вважати доведеною вину власника у затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі немає.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що строк, протягом якого не виконувалась постанова суду є досить тривалим ( один рік та сім місяців) і заявником не наведено суду жодних обставин, які б давали підстави стверджувати вину відповідача та спростовували б висновки про бездіяльність самого позивача та його небажання працювати на посаді, на якій його було поновлено.

Із врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам, не дотримано норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, які впливають на правомірність прийнятої ухвали та висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали прийнято судове рішення з порушенням норм матеріального права, висновки якого не відповідають обставинам справи, що згідно п.6 ч.1 ст.199 КАС України є підставою для скасування ухвали суду та прийняття нової ухвали.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів України задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року у справі №2а/0370/1996/11 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П.Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М.Обрізко

Повний текст виготовлено 26.05.2015р.