Справа № 826/4769/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4769/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2015 року письмове провадження № 826/4769/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна»

до

Київської міської митниці ДФС

про

скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2015 № 100270005/2015/000001/2

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту України» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2015 № 100270005/2015/000001/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано резервний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Позивач також зазначає, що у відповідача не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом №1 (ціною договору), а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Подав через канцелярію суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд в позові відмовити, посилаючись при цьому на недотриманні позивачем вимог ч.2 ст.53 МК України в частині надання всіх необхідних для митного оформлення документів.

Справа розглянута в порядку письмового провадження з огляду на положення ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття вказаного спірного рішення про коригування митної вартості стали наступні обставини, про що зазначено в графі 33 рішення, а саме.

Коригування митної вартості товарів здійснено у зв’язку з відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а також у зв’язку із тим, що в наданих основних та додаткових документах містяться неточності та розбіжності.

Так, згідно з п. 2.4 контракту від 28.04.2011 № CH-MIU/28/0411, в інвойсі вказується:

1) ціна товару, що повинна бути сплачена; 2) ціна за одиницю товару; 3) кількість кожного найменування; 4) загальна вартість за кожним найменування товару в даній поставці; 5) код УКТЗЕД; 6) загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці. У наданому інвойсі не міститься вся необхідна інформація.

Крім того, контролюючий орган зазначив, що згідно інформації в інвойсі, наданому до митного оформлення, умови оплати – 100% вартості товарів, повинно бути сплачено протягом 180 днів після відвантаження, на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці не надані.

Підсумовуючи обґрунтованість коригування митної вартості, відповідач в графі 33 спірного рішення вказав, що наданий прайс-лист від 01.01.2015, не містить інформації стосовно сайтів у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, що суперечить суті прайс-листа.

Декларанту запропоновано надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; рахунки про сплату посередницьких, комісійних послуг; висновки спеціалізованих організацій; переклад митної вартості країни відправлення. Декларант додаткових документів не надав.

За таких обставин, митну вартість товарів визначено на підставі 6 (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки інші методи, на переконання посадових осіб митного органу, не можуть бути застосовані.

Інших підстав для визначення митної вартості за резервним методом, оскаржуване рішення в собі не містить.

На думку відповідача, вказані обставини є достатніми підставами для відмови позивачу у визначенні митної вартості товарів за основним методом за ціною контракту.

Окружний адміністративний суд м. Києва критично ставиться до таких тверджень відповідача, як до належних та допустимих доказів коригування митної вартості імпортованих товарів за резервним методом, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з митним оформленням товару, що надійшов на адресу ТОВ «Світ Інструменту Україна» в межах зовнішньоекономічного контракту № CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011, позивачем до Київської міської митниці ДФС (М/п «Столичний») подано електронну митну декларацію № 100270005/2015/315072.

Митна вартість імпортованих товарів була визначена декларантом на підставі основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості товару, ТОВ «Світ Інструменту Україна» були подані наступні документи:

- Прайс-лист;

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу;

- Міжнародна автомобільна накладна (CMR);

- Конасамент;

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару;

- Інвойс;

- Пакувальний лист;

- Доповнення до зовнішньоекономчіного контракту;

- Зовнішньоекономічний контракт;

- Договір на перевезення;

- Сертифікат про походження товару загальної форми;

- Висновок сертифікації.

З урахуванням положень ст.53МК України, вбачається, що позивачем до митного оформлення імпортованих товарів було надано повний пакет необхідних документів, згідно з переліком частини 2 вказаної статті МК України.

Втім, як вже зазначалось, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та витребування від декларанта додаткових документів і, як наслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості стало те, що:

- згідно з п. 2.4 контракту від 28.04.2011 № CH-MIU/28/0411, в інвойсі вказується:

1) ціна товару, що повинна бути сплачена; 2) ціна за одиницю товару; 3) кількість кожного найменування; 4) загальна вартість за кожним найменування товару в даній поставці; 5) код УКТЗЕД; 6) загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці. В наданому інвойсі не значиться вся необхідна інформація.

- згідно інформації в інвойсі, наданому до митного оформлення, умови оплати – 100% вартості товарів, повинно бути сплачено протягом 180 днів після відвантаження, на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці не надані.

- наданий прайс-лист від 01.01.2015, не містить інформації стосовно сайтів у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, що суперечить суті прайс-листа.

На підставі ч.3 ст.53 МК України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; рахунки про сплату посередницьких, комісійних послуг; висновки спеціалізованих організацій; переклад митної вартості країни відправлення.

Позивачем додатково витребуваних документів надано не було. Як зазначив представник позивача в електронному повідомленні: «надати додаткові документи не має можливості. Процедуру консультацій проведено».

Разом з тим, суд вважає передчасним витребування у позивача додаткових документів, враховуючи наступне.

Як вже зазначалось, ч. 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо зазначені у частині 2 цієї статті документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

На підставі аналізу наведеної вище норми є можливим дійти висновку, що законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. На думку суду, сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Проаналізувавши зміст гр. 33 оскаржуваного рішення, судом встановлено, що окрім твердження про невідповідність інвойсу вимогам п. 2.4 договору, інших доводів з приводу неможливості прийняття до уваги зазначеного документа при визначенні митної вартості за ціною договору, митним органом не наведено.

Разом з тим, проаналізувавши зміст інвойсу № 14-1027-к137, який наявний в матеріалах справи, судом встановлено, що зазначений товаросупровідний документ містить в собі інформацію про: найменування товару, ціну за одиницю товару, кількість товару, загальну вартість кожної одиниці товару, загальну вартість за товар, що підлягає сплаті, строки сплати і найменування виробника.

Враховуючи те, що чинне законодавство України не містить в собі імперативних вимог до форми і змісту інвойсу, а контролюючий орган не наділений повноваженнями втручатись в господарську діяльність резидента з нерезидентом, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача з приводу відсутності в інвойсі всієї необхідної інформації для підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості. Зворотного суб’єктом владних повноважень в порушення ст. 71 КАС України не доведено.

Доводи контролюючого органу з приводу того, що згідно інформації в інвойсі, наданому до митного оформлення, умови оплати – 100% вартості товарів, повинно бути сплачено протягом 180 днів після відвантаження, а на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці не надані, є безпідставними, адже станом на дату подання митної декларації, 180-денний строк на оплату не минув.

З приводу того, що наданий прайс-лист від 01.01.2015, не містить інформації стосовно сайтів у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, що суперечить суті прайс-листа, суд зазначає наступне.

Ціни на товари, що постачаються постачальником, є вільно відпускними, вказуються у прайс-листку останнього. На підставі цінової інформації, що міститься в прайс-листі, покупцем приймається рішення щодо укладення договору.

Так, в прайс-листі відсутні будь-які посилання на те, що останній, виданий постачальником виключно для покупця ТОВ «Світ Інструменту Україна».

Крім того, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є ані технічними, ані товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов’язкової вимоги щодо отримання від суб’єкта зовнішньоекономічної діяльності – виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних договорів, не передбачено.

Таким чином, суд вважає відомості, викладені в прайс-листах фірми - виробника товару, такими, що не мають імперативного характеру, а, отже, повинні сприйматись митними органами як джерело додаткової інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Відтак, наданий позивачем прайс-лист постачальника не може розглядатися як такий, що має обмежений доступ іншим покупцям, а тому суд зазначає, що останній можна вважати додатковим доказом визначення митної вартості товару за ціною договору.

Судом встановлено, що страхування товару, відповідно до умов контракту № CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011, не здійснювалось.

За таких обставин, оскільки гр. 33 оскаржуваного рішення фактично не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3 ст. 53 МК України) в конкретних наданих позивачем документах, то суд приходить до висновку про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів.

Суд також вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність перекладу декларацій країни відправлення, оскільки відповідачем не було заявлено письмової вимоги такого перекладу, а тому суд вважає, що декларант позивача виконав свої зобов’язання у повному обсязі та надав документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши оскаржуване рішення, суд зазначає, що відповідачем не зазначено жодного джерела інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару, передбаченого Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598.

Як вбачається з матеріалів справи, під час коригування митної вартості товару, відповідач посилався на інформацію, наявну у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

Однак, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості за основним методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах свободи договору. При цьому, такі обставини як характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, - можуть впливати на його ціну.

Таким чином, враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об’єктивних причин не мітить усієї інформації, що стосується суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів та умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення в порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до п. 2 ст. 58 не може бути прийнятий у зв’язку з тим, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв’язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв’язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості товару на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв’язку із відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв’язку із відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Виходячи з вищезазначеного митна вартість товару була визначена згідно з положеннями статті 64 Кодексу (резервний метод) та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Проте, суд вважає, що відповідач, застосувавши 6 (резервний) метод визначення митної вартості, не надав будь-яких фактичних даних щодо застосування попередніх 2-5 методів визначення митної вартості, зокрема, не навів жодних відповідних аргументів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено неможливість застосування методів 1-5 та безпідставно визначено декларанту митну вартість за резервним методом.

При цьому, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, подані декларантом позивача документи, в даному випадку, необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим, а застосування резервного методу неправомірним.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості, а тому оскаржуване рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці ДФС від 03.02.2015 № 100270005/2015/000001/2.

Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Арсірій