Справа № 806/126/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/126/15

час прийняття: 11 год. 25 хв. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

представників позивача Давиденка С.А., Весельської М.О., Олексюк А.М., Гвоздь З.В.,

представників відповідача Савицької І.С., Забродської Т.А., Білоцького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.09.2014 № та № в частинах, № , № , від 03.12.2014 № , № ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.04.2015, просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області:

- від 11 вересня 2014 року № в сумі 497566,00 грн (з яких 331711,00 грн - основний платіж та 165855 грн - штрафні санкції) та № частково в сумі 1441594,00 грн;

- від 03 грудня 2014 року № частково в сумі 9251,77 грн і № в частині 2422624,16 грн, з яких 1615082,44 грн - основний платіж та 807541,72 грн - штрафні санкції;

- від 11 вересня 2014 року № та № в повному обсязі.

В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" зазначало, що висновки Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, зафіксовані у акті планової виїзної документальної перевірки є хибними та необґрунтованими. На думку позивача, факт здійснення фінансово-господарських операцій із контрагентами підтверджується належно оформленими первинними документами, зокрема, податковими та видатковими накладними, товаро-транспортними накладними, актами про надання послуг та/або товарів, банківськими виписками. Господарські операції з суб'єктами господарювання відповідали вимогам закону, податкові накладні містять повну деталізацію товарів, що відповідає порядку їх заповнення, відтак посилання відповідача в акті перевірки на те, що господарські операції не підтверджуються необхідними документами та фіктивність контрагентів є безпідставними.

Також позивач наголошував на тому, що невиконання контрагентами свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Однак, зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення витрат до валових витрат та формування податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має усі документальні підтвердження розміру своїх витрат.

Окрім цього, позивач не погоджується із твердженнями відповідача щодо не дотримання ними вимог положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Так як форму і зміст фіскального касового чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання яких є обов'язковим відповідно до законодавства, на даний час не визначено. Товарні чеки, які прикладалися до авансових звітів працівників, складені у довільній формі суб'єктом господарювання та мають всі обов'язкові реквізити первинного документа, перелічені у ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Позивач вважає, що віднесення витрат на проживання в готелі підзвітних осіб, направлених у відрядження відповідно до наказу підприємства було здійснено правомірно. Також ТОВ "Житомирський картонний комбінат" керуючись законодавчо встановленими нормами, правомірно здійснив розрахунок та компенсацію добових витрат на підставі затверджених керівником авансових звітів відряджених.

Відшкодування працівникам підприємства з каси витрачених готівкових коштів без наявності підтверджуючих документів відбулося правомірно у відповідності до законодавства з урахуванням встановлення факту закупівлі товарно - матеріальних цінностей та відповідного оприбуткування, а отже норми абз. 2 п. 2.11 гл. 2 Положення не порушені.

Представники позивача в судовому засіданні уточнені позовній вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Представники відповідача в засіданні суду позов не визнали, просили відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" зареєстровано як юридична особа 16.06.2005 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради. Основними видами діяльності Товариства є: виробництво паперу та картону; виробництво гофрованого картону, паперової та картонної тари; виробництво інших виробів з паперу та картону; інша поліграфічна діяльність; оброблення неметалевих відходів та брухту; збирання, заготівля окремих видів відходів як вторинної сировини (макулатури); інші види оптової торгівлі.

Позивач є платником податку на додану вартість, який зареєстрований відповідно до свідоцтва № 09655131 від 04.07.2005.

У період з 14.07.2014 по 15.08.2014 посадовими особами Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.08.2014 № 5237/06-25-22-02/33644098/0110.

Вказаним актом зафіксовано, що перевіркою встановлено порушення ТОВ "Житомирський картонний комбінат", зокрема:

- п.44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.8.1 п. 138.8, п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті встановлено заниження Підприємством податку на прибуток всього в сумі 1615621 грн, в тому числі за 2013 рік у сумі 1615621 грн та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування в сумі 714108 грн, в т.ч. за 4 квартал 2012 р. в сумі 714108 грн;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 335410 грн, в тому числі: жовтень 2012 року - 57941 грн, листопад 2012 року - 56168 грн, грудень 2012 року - 32342 грн, січень 2013 року - 65900 грн, лютий 2013 року - 27662 грн, березень 2013 року - 21414 грн, квітень 2013 року - 23860 грн, травень 2013 року - 32760 грн, листопад 2013 року - 17363 гри, та встановлено завищення р. 24 "Залишок від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" в сумі 1444927 грн за листопад 2013 р., та зменшено р. 19 "Від'ємне значення р. 19" в сумі 16253 грн, за грудень 2013 року;

- абз.5 п. 2.11 гл.2 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (із змінами та доповненнями), встановлено проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 12448,38 грн.

11 вересня 2014 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області на підставі акту перевірки від 22.08.2014 № 5237/06-25-22-02/33644098/0110 прийняті податкові повідомлення - рішення за №№ , , , , , .

Не погодившись зі податковими повідомленнями - рішеннями ТОВ "Житомирський картонний комбінат" оскаржило їх у адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Житомирській області про результати розгляду первинної скарги від 27.11.2014 № 16630/К-С/10-205, податкові повідомлення - рішення від 11.09.2014 № та № скасовані в частинах, а податкові повідомлення - рішення від 11.09.2014 № , , , залишені без змін.

Державна фіскальна служба України рішенням про результати розгляду скарги від 22.12.2014 № 9285/6/99-99-10-01-02-25 податкові повідомлення - рішення Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирської області від 11.09.2014 №№ , , , , , з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

За результатами розгляду акту перевірки від 22.08.2014 № 5237/06-25-22-02/33644098/0110 та на підставі рішення від 27.11.2014 № 16630/К-С/10-205, 03 грудня 2014 року відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення № і № .

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" не погоджується із податковими повідомленнями - рішеннями відповідача оскаржує їх в судовому порядку.

Предметом оскарження позивачем є наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 11.09.2014 в частині збільшення Товариству суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 331711,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 165855,00 грн;

- № від 11.09.2014 у частині зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2013 року на 1441594,00 грн;

- № від 11.09.2014, яким ТОВ "Житомирський картонний комбінат" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 714108 грн;

- № від 11.09.2014 про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на 16253 грн;

- № від 03.12.2014 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9251,77 грн;

- № від 03.12.2014 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 1615082,44 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 807541,72 грн.

Суд, перевіряючи податкові повідомлення - рішення в спірних частинах на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, виходив із такого.

У акті перевірки зафіксовано, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 встановлено його заниження в сумі 1615621 грн, у тому числі за 2013 рік у сумі 1615621 грн, та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування в сумі 714108 грн, в т.ч. за 4 квартал 2012 р. в сумі 714108 грн. А також перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 встановлено його заниження в сумі 335410 грн та встановлено завищення р. 24 "Залишок від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" в сумі 1444927 грн за листопад 2013 року та зменшено р. 19 "Від'ємне значення р. 19" в сумі 16253 грн за грудень 2013 року.

Порушення, на думку відповідача, спричинені завищенням позивачем повноти витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 на загальну суму 9657348 грн, у тому числі за: 4 кв. 2012 р. на 714108 грн, 2013 рік - 8943240 грн та, як наслідок, завищенням податкового кредиту за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 на загальну суму 1796635 грн.

Так, проведеною перевіркою достовірності, відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, встановлено завищення задекларованих підприємством показників у рядку 05 Декларацій "Витрати операційної діяльності, в тому числі собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" на загальну суму - 8804041 грн, у тому числі: 4 кв. 2012 року - 692089 грн, 2013 рік - 8111952 грн (по операціях із ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат", ТОВ "ВКП "Еталон" та ПП ОСОБА_8).

Перевіркою відображених у рядках 06 Декларації "Інші витрати" показників за перевіряємий період з 01.10.2012 по 31.12.2013 встановлено, що у період, який перевірявся суб'єкт господарювання до інших витрат відносив загальновиробничі, адміністративні, фінансові витрати, витрати на збут, від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного податкового періоду та інші витрати, в т.ч. заробітну плату з нарахуваннями, амортизаційні відрахування по інших основних засобах, послуг сторонніх організацій та інші витрати - нараховані податки, від'ємні курсові різниці. Перевіркою відображеного показника встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 06 Декларації "Інші витрати" в сумі 139198 грн, в тому числі: 4 кв. 2012 року - 22018 грн, 2013 рік - 117180 грн.

А також у результаті цих порушень зменшено від'ємного значення за 2012 рік на загальну суму 714108 грн.

Вказане обґрунтовується Житомирською ОДПІ наступним.

У ході перевірки на підставі отриманої податкової інформації та проведеного аналізу діяльності ПП "Автоплюс+", ТОВ "Транс - Трейдінг ЛТД", ПП ОСОБА_8, ТОВ "ВКП"Еталон" встановлено у даних підприємств відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, а отже і відсутня фінансово - господарська діяльність по наданню транспортно - експедиційних послуг та операцій з поставки товарно - матеріальних цінностей.

При цьому контролюючим органом здійснено посилання на складений акт перевірки Житомирської ОДПІ від 25.06.2014 № 4148/06-25-22-02/35763528 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Автоплюс+" з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Ярмак Трейд" за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, з питань фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Камфорд Естейн" за період з 01.04.2011 по 01.03.2014, ТОВ "Компанія Інтертрейд", ТОВ Ладготрейд" за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 року".

Акт ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська № 72/04-61-22-2/23420780 від 24.10.2013 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Транс - Трейдінг ЛТД" з питань документального підтвердження господарських відносин за період грудень 2012, січень, лютий 2013 років".

Акти Кіровоградської ОДПІ за № 94/11-08-17/НОМЕР_1 від 08.08.2013 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 з правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Голден Гейтс Груп", ТОВ "Торговий дім "Схід", ПП "ТД"Сонце"" та за № 128/11-08-17/НОМЕР_1 від 19.11.2013 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "НТЦ-М.В.М.", ТОВ "Альфа - Інкс", ПП "ТД"Сонце".

Також стосовно операцій із ПП ОСОБА_8 указано, що проведеною перевіркою встановлено, що видаткові накладні, виписані ПП ОСОБА_8 не відповідають вимогам чинного законодавства щодо оформлення первинних документів, які фіксують факт здійснення господарської операції у відповідності до вимог ст. ст. 2, 9 Закону № 996 та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, оскільки відсутні прізвища та підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Заперечуючи право ТОВ "Житомирський картонний комбінат" на податковий кредит з податку на додану вартість та витрат, сформованих по операціях з ТОВ "ВКП"Еталон" відповідач зазначав, що видаткові накладні, виписані ТОВ ВКП "Еталон" не відповідають вимогам чинного законодавства щодо оформлення первинних документів, адже у них зазначено договір поставки № 10/01-12-1 від 10.01.2012, який не надавався до перевірки.

Надані до перевірки матеріали (звіти) не містять достовірних доказів щодо реальної можливості виконання дій, обумовлених укладеними договорами, в даних до перевірки первинних документах, а саме актах та товарно - транспортних накладних зазначено, що перевізником виступає ТОВ "Транс - Трейдінг ЛТД" в рядку товарно - транспортної накладної "автомобіль" зазначено держ. номера автомобілів, що зареєстровані в Житомирській, Харківській, Полтавській, Дніпропетровській, Одеській, Луганській, Львівській, Рівненській областях, що унеможливлює встановити, хто саме виконував транспортні послуги. Таким чином, не можливо визначити, якими силами здійснювались транспортно - експедиційні послуги для ТОВ "Житомирський картонний комбінат".

Крім того, на думку контролюючого органу, позивачем завищено податковий кредит в результаті включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, що не підтверджені перевіркою, а саме двічі віднесено до складу податкового кредиту придбання ТМЦ (робіт, послуг) у ТОВ "Насоселектромаш" за квітень 2013 року на загальну суму 1643 грн і у ТОВ "Торговий Синдитак" за жовтень 2013 року на загальну суму 1800 грн.

По взаємовідносинах з ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат" контролюючий орган указав, що позивачем віднесено до податкового кредиту з ПДВ сум податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів на підставі податкових накладних, оформлених з порушенням вимог пункту п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме цифровий електронний підпис накладений на такі накладні при їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та підписи, що скріплюють ці податкові накладні при їх видачі ТОВ "Житомирський картонний комбінат" належать різним особам. Відповідно до інформаційної бази даних ДПС, електронний ключ та право підпису податкових накладних на ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат" має ОСОБА_11, а фактично всі податкові накладні були підписані ОСОБА_12 Загальна сума податку на додану вартість, яка включена до складу податкового кредиту з ПДВ за листопад 2013 року по даних податкових накладних склала 1286390 грн.

Окрім цього, здійснено посилання на отриманий Житомирською ОДПІ акт від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 21.07.2014 № 1631/26-59-22-01/37507629 "Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Весталугстрой" та ПП "Полімпекс" за період з 01.11.2013 по 30.11.2013".

Вирішуючи питання щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту та валових витрат у частинах, які покладені в основу спірних податкових повідомлень -рішень, суд виходив з наступного.

Встановлено, що у перевіряємий період ТОВ "Житомирський картонний комбінат" здійснювало операції з придбання сировини та матеріалів, палива та послуг (постачання електроенергії, води, газу, транспортування, зв'язку, сертифікації продукції тощо), пов'язаних з веденням господарської діяльності.

Згідно зі пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

У відповідності до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно зі пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Відповідно до пп.138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

До складу інших витрат, за змістом пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України, включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки.

Відповідно до абзацу першого пункту 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності (п. 150.1 ст. 150 ПК України).

В силу приписів пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Податковий кредит, згідно із п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі п. 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно зі п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Пунктом 201.2 статті 201 ПК України визначено, що форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Згідно зі п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 статті 200 ПК України закріплено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валові витрати з метою оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Бухгалтерський облік, згідно зі ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до частини 1 і 2 статті 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (абз. 11 ст. 1 Закону).

Таким чином, визначальним фактором для формування податкового кредиту з ПДВ є зв'язок придбаних товарів (робіт, послуг) із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів, що відображають реальність таких господарських операцій.

У свою чергу, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" (Клієнт) та ПП "Автоплюс +" (Експедитор) укладено договір транспортного експедирування № 32/Т (т. 1 а.с. 192-194) за умовами якого Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Конкретні умови доставки вантажу вказуються Клієнтом в Заявці, які він надсилає Експедитору (в тому числі, за допомогою електронного або факсимільного зв'язку). На підтвердження наданих Експедитором Клієнту послуг за договором сторони складають акт. Обов'язок по складанню акта покладається на експедитора.

На виконання умов цього договору сторонами складені акти надання послуг (т. 1 а.с. 195-205), Приватним підприємством "Автоплю+" видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" податкові накладні (т. 1, а.с. 206-216).

Також виконання умов зазначеного договору підтверджено копіями товарно-транспортних накладних (т. 1 а.с. 217-227); листами контрагентами - покупцями позивача, які згідно товарно - транспортних накладних отримали товар, перевезення якого здійснювало ПП "Автоплюс+" (т. 6 а.с. 112-116).

Розрахунки з ПП "Автоплюс+" позивач здійснював у безготівковій формі (т. 1 а.с. 231-232).

12 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс - Трейдінг ЛТД" (Експедитор) укладено договір транспортного експедирування № 68/Т (т. 1 а.с. 247-249). Відповідно цього договору Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Конкретні умови доставки вантажу вказуються Клієнтом в Заявці, які він надсилає Експедитору (в тому числі, за допомогою електронного або факсимільного зв'язку). На підтвердження наданих Експедитором Клієнту послуг за договором сторони складають акт. Обов'язок по складанню акта покладається на експедитора.

Факт виконання даного договору підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг), складеними сторонами (т. 1 а.с. 250, т. 2 а.с. 1-14), податковими накладними, виписаними ТОВ "Транс - Трейдінг ЛТД" на користь позивача (т. 2 а.с. 15-29); товарно-транспортними накладними (т. 2 а.с. 30-44).

Оплата наданих послуг проведена позивачем у безготівковій формі розрахунку, про що свідчить виписка по рахунку позивача (т. 2 а.с. 49), реєстр документів, виписаних ТОВ "Житомирський картонний комбінат" на користь ТОВ "Транс-Трейдінг ЛТД" (т. 2 а.с. 48) та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 3772 (т. 2 а.с. 50).

Між позивачем (Покупець) та Постачальником - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 було укладено договір про поставки макулатури № 105/М від 05 грудня 2011 року (т. 2 а.с. 62-64).

Згідно зі п. 1.1 договору № 105/м від 05.12.2011, Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договору, передати партіями у власність Покупцеві макулатури марок МС-5Б, МС-6Б, МС-7Б, МС-8В, МС-9В (далі - макулатура), а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі прийняти та оплатити її.

У подальшому Покупцем та Постачальником укладено додаткову угоду до договору поставки макулатури № 105/М від 05 грудня 2011 р., укладеного між ТОВ "Житомирський картонний комбінат" та ФОП ОСОБА_8, від 20 грудня 2012 року (т. 2 а.с. 65). Враховуючи положення додаткової угоди, марка, ціна, кількість макулатури зазначається у Специфікаціях, або видаткових накладних.

За результатами господарських операцій щодо придбання позивачем макулатури у жовтні 2012 - грудні 2013 року Постачальником оформлені видаткові накладні (т. 2 а.с. 68- 168) та видані на користь ТОВ "Житомирський картонний комбінат" податкові накладні (т. 2 а.с. 170-250, т. 3 а.с. 1-20).

На підтвердження транспортування придбаного товару до матеріалів справи долучені товарно-транспортні накладні (т. 3 а.с. 21-117).

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі та на підставі угод про зарахування зустрічних однорідних вимог (т. 2 а.с. 66-67, т. 3 а.с. 124).

03 січня 2012 року ТОВ "Житомирський картонний комбінат" (Покупець) укладено договір поставки макулатури № 4/м з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Житомирський картонний комбінат" (Постачальник) (т. 3 а.с. 242-244).

У цьому договорі було визначено, що Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у ньому, передати партіями у власність Покупцеві макулатуру марок МС-5Б, МС-6Б, МС-7Б, МС-8В, МС-9В, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити її. Найменування (асортимент), ціна продукції, вказується в протоколі узгодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною даного договору.

Додатковою угодою до зазначеного договору від 03.01.2012 (т. 3 а.с. 245) сторони визначили, що найменування (асортимент), ціна продукції, вказуються в протоколі узгодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною даного договору або в товарних 9видаткових) накладних.

Згодом сторонами підписано додаткову угоду № 1 від 28.12.2012 до договору поставки макулатури № 4/М від 03.01.2012 (т. 3 а.с. 246), якою Покупець і Постачальник визначили, що договір в частині поставки макулатури є чинним до 31.12.2013, а в частині розрахунків - до повного проведення Покупцем розрахунків з Постачальником за отриману макулатуру.

Фактичне виконання даного договору підтверджується видатковими накладними (т. 4 а.с. 148-252, т. 5 а.с. 1-46), податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Житомирський картонний комбінат" на користь позивача (т. 3 а.с. 247-250, т. 4 а.с. 1-147); товарно-транспортними накладними (т. 5 а.с. 47-198).

Оплата за поставлений товар проведена позивачем у безготівковій формі розрахунку, про що свідчить реєстр документів, виписаних ТОВ "Житомирський картонний комбінат" на користь ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат" (т. 5 а.с. 199-204) та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 631 (т. 3 а.с. 232, т. 5 а.с. 225).

Також у січні 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційне підприємство "Еталон" (Постачальник) досягнуто домовленості щодо продажу металопрокату та укладено договір поставки № 10/01-12-1 від 10.01.2012 (т. 3 а.с. 125-128). За умовами вказаного договору Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві металопрокат, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити його. найменування, стандарт якості, ціна, кількість товару визначається специфікаціями/накладними (п. 1.2 договору поставки).

11 вересня 2012 до вищезгаданого договору сторонами підписано додаткову угоду (т. 3 а.с. 129), якою змінено порядок розрахунків та строк поставки товару.

Про виконання умов цього договору сторонами свідчать видаткові накладні (т. 3 а.с. 130-140, 142-157), товарно - транспортні накладні (т. 3 а.с. 158-191), податкові накладні видані ТОВ "ВКП "Еталон" позивачу (т. 3 а.с. 192-225).

Розрахунки з вказаним контрагентом здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка банку по рахунку позивача (т. 2 а.с. 51-52) та реєстр документів (т. 3 а.с. 226-227).

Судом встановлено, що на час здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, останні були зареєстровані як юридичні особи та фізична особа - підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і платники податку на додану вартість.

Вказані податкові накладні, виписані ПП "Автоплюс+", ТОВ "Транс - Трейдінг ЛТД", ПП ОСОБА_8, ТОВ "ВКП"Еталон", сформовані відповідно до статті 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, містять усі обов'язкові реквізити та видані особами, зареєстрованими як платник податку на додану вартість, на момент їх видачі. Вказані обставини ані в акті перевірки, ані представником відповідача під час розгляду справи в суді не заперечувалися.

Стосовно доводів відповідача щодо не відповідності податкових накладних, виписаних ТОВ "ТД"Житомирський картонний комбінат", то суд зазначає таке.

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно зі пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX ПК України, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Як видно із копій податкових накладних, виписаних ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат" за результатами господарських операцій відповідно до договору від 03.01.2012 № 4/м, сума податку на додану вартість в кожній податковій накладній не перевищує 10 тис. грн, що виключає необхідність реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також суд враховує, що відповідно до абз.5 п.5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. N 1246 (далі - Порядок), для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі, продавець отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає податковому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб продавця накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що електронний цифровий підпис який накладається на податкову накладну при її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підпис, що скріплює цю накладну при її видачі покупцю, повинні належати одній особі є помилковими.

З аналізу вказаного вище Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. N 1246, а так само іншого податкового законодавства не вбачається норм, які б забороняли продавцю формувати податкову звітність за допомогою електронного підпису, та звичайного підпису за наявності таких повноважень у посадової особи.

Повноваження ОСОБА_12 на підписання податкових накладних ТОВ "ТД "Житомирський картонний комбінат" підтвердженого належними доказами, відтак податкові накладні вказаного контрагента позивача оформлені належним чином.

Також судом встановлено, що видаткові накладні, надані на підтвердження господарських операцій із вказаними контрагентами, містять назви сторін, їх адреси, найменування товару, його кількість і ціну, а також підписи та печатки Постачальника і Покупця. Зазначені реквізити дають можливість в повній мірі ідентифікувати сторін зобов'язань та предмет поставки.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Слід відзначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту. Власне незаповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Судом встановлено, що податкові та видаткові накладні, виписані переліченими контрагентами для ТОВ "Житомирський картонний комбінат" містять всі необхідні обов'язкові реквізити.

Також з'ясовано, що як під час перевірки, так і під час адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень - рішень ТОВ "Житомирський картонний комбінат" договір поставки № 10/01-12-1 від 10.01.2012, укладений з ТОВ "ВКП"Еталон", надавався контролюючому органу. Проте з необґрунтованих підстав він не був узятий ним до уваги.

Під час судового розгляду також були спростовані висновки Житомирської ОДПІ про подвійне віднесення до складу податкового кредиту придбання ТМЦ (робіт, послуг) у ТОВ "Насоселектромаш" за квітень 2013 року на загальну суму 1643 грн і у ТОВ "Торговий Синдитак" за жовтень 2013 року на загальну суму 1800 грн.

Так, у судовому засіданні представник позивача пояснила, що відображення в Додатку № 5 до Декларації з ПДВ за жовтень 2913 року суми ПДВ 1800,00 грн є недійсним та виникло внаслідок технічної помилки при імпортуванні звітності з програми «1С Бухгалтерія» до програми для подання електронної звітності «М.Е.ДОК».

Реєстрами отриманих та виданих податкових накладних до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 року підтверджено, що сума ПДВ у розмірі 1800 грн по контрагенту ТОВ "Торговий Синдитак" до складу податкового у цей період не включалася. Загальна сума податкового кредиту відображена в реєстрі співпадає з сумою податкового кредиту задекларованого в Декларації з ПДВ за жовтень 2013 року.

Крім того, сума ПДВ у розмірі 1643, 33 грн включена до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ за квітень 2013 року, відповідно до податкової накладної № 588 від 11.04.2013 контрагента ТОВ "Насоселектромаш", була самостійно знята позивачем шляхом зменшення податкового кредиту, задекларованого в Декларації з ПДВ за вересень 2013 року.

За таких обставин, суд вважає, що висновки контролюючого органу щодо відсутності фактичного отримання товарів та послуг позивачем від вказаних контрагентів є формальними і необ'єктивними.

Що ж до посилань Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області, викладених в акті перевірки, на отримання податкової інформації від контролюючих органів стосовно контрагентів - постачальників позивача, то суд їх до уваги не приймає, враховуючи наступне.

У відповідності до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

В силу приписів частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У рішенні ж Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Верховний Суд України в постанові від 31 січня 2011 року (№ 21-47а10) зазначив, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкових зобов'язань і податкового кредиту.

Однак, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у контрагентів позивача умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб, на момент укладення і вчинення спірних правочинів.

Також відповідачем не було надано суду належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних оспорюваних правочинів.

Натомість позбавлення податковим органом права платників податків ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування з причини виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновки Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про порушення позивачем вимог податкового законодавства у частині формування витрат і податкового кредиту за результатами вчинення спірних господарських операцій є безпідставними.

Щодо дотримання позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 № 637.

Стверджуючи про віднесення до складу інших витрат підприємством витрат без їх документального підтвердження (відсутні оригінали розрахункових документів, що підтверджують вартість оплачених послуг підзвітним особам, із зазначенням фори їх оплати) відповідач посилається на порушення ТОВ «Житомирський картонний комбінат» вимог абз. 5 п.2.11 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 № 637, а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових кошів.

З'ясовано, що у перевіряємий період позивачем підзвітним особам із каси підприємства згідно авансових звітів були відшкодовані витрати по відрядженню, зокрема добові та витрати на проїзд юрисконсульту підприємства Гвоздь З.В., яка була відряджена до м. Дніпропетровська; добові, поштові витрати, витрати на придбання ПММ, витрати на придбання канцелярських товарів, витрати на господарські потреби підзвітній особі ОСОБА_13, який знаходився у відрядженні м. Києві; добові та витрати на проживання в готелі ОСОБА_14, яку було відряджено на навчання до республіки Білорусь; витрати на проживання в готелі та добові підзвітним особам ОСОБА_15 та лише добові ОСОБА_16, відряджених до країни Панама в м. Гонконг на 7 днів; добові, витрати на проїзд і витрати на проживання ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які знаходилась у відрядженні м. Житомир - м. С.-Петербург -м. Житомир з метою відвідання виставки.

Також підзвітним особам ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 із каси позивача видатковим касовим ордером відшкодовано підзвітні кошти на господарські потреби.

Відповідно до пп. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140 ПК України, при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення, зокрема, витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Готівковий обіг в Україні регулюється нормами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі - Положення № 637).

Відповідно до п. 2.11 Положення № 637, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо. Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий (п. 3.4 Положення № 637).

Пунктом 15 розділу І Наказу Мінфіну «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» N 59 від 13.03.1998 р. регламентовано, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон про РРО) розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

За змістом преамбули Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95), метою його видання є вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті в Україні.

Статтею 1 Указу № 436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Абзацом 6 статті 1 Указу № 436/95 передбачено, що за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, до суб'єкта підприємницької діяльності застосовуються штрафні санкції у розмірі сплачених коштів.

Зазначена норма Указу передбачає застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій за порушення ним порядку відображення в облікових документах каси підприємства витраченої підзвітними особами готівки без подання ними підтверджуючих документів (товарного або касового чеку, квитанції до прибуткового ордера, інших письмових документів).

У судовому засіданні встановлено, що підзвітні особи позивача подавали до авансових звітів необхідні письмові документи на підтвердження понесених витрат, а видача готівкових коштів ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 здійснена на підставі затверджених керівником підприємства авансових звітів. Документи повністю відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і являються такими, що підтверджують як сплату покупцем готівкових коштів за придбання ТМЦ, так і вартості квитків та готельних номерів.

Витрати на придбання квитків датою на два дні пізніше Гвоздь З.В. відшкодовано з урахуванням наказу Товариства від 10.12.2012 № 110/1-В і службової записки від 10.12.2012.

З огляду на диспозицію статті 1 Указу № 436/95, у позивача були наявні оригінали письмових документів, що підтверджували факт витрачання виданої під звіт готівки, а відтак висновки відповідача про порушення позивачем абз. 5 п. 2.11. гл. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 № 637 є хибними та не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Усупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийняті податкові повідомлення - рішення в спірних частинах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Житомирської області від 11 вересня 2014 року № в сумі 497566,00 грн та № в частині 1441594,00 грн; від 03 грудня 2014 року № в частині 9251,77 грн і № в частині 2422624,16 грн; та від 11 вересня 2014 року № та № в повному обсязі є протиправними, тому їх необхідно скасувати, а позовні вимоги ТОВ "Житомирський картонний комбінат" - задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області:

- від 11 вересня 2014 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 331711,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 165855,00 грн, та № у частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2013 року на 1441594,00 грн.

- від 03 грудня 2014 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9251,77 грн і № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 1615082,44 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 807541,72 грн.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 11 вересня 2014 року № та № .

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 08 травня 2015 р.