Справа № 814/3806/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

09 квітня 2015 року Справа № 814/3806/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПрокурора міста Миколаєва, Бузький бульвар, 15,Миколаїв,54015

доМиколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001

треті особиОСОБА_1, АДРЕСА_1,54038
провизнання протиправним та скасування п. 11, 12 розділу 4 рішення від 21.08.2012р. № 19/44,
В С Т А Н О В И В:

Прокурор міста Миколаєва (далі-Прокурор) в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради (далі-Миколаївська МР) про визнання протиправними та скасування пунктів 11, 11.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №19/44 від 21.08.2012 року.

Ухвалою від 03.02.2015 р. суд залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_3).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення допустив численні порушення земельного та водного законодавства і протиправно передав земельні ділянки у приватну власність ОСОБА_2.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, згідно яких вважає оскаржуване рішення прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства України та не порушує інтереси держави.

Від третьої особи заперечень, пояснень до суду не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вислухав пояснення сторін, з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідив матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктами 11, 11.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №19/44 від 21.08.2012 р. затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 770 кв. м., нормативною грошовою оцінкою120035,30 грн., у тому числі 770 кв. м. під при будинковою територією, за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (арк .с .9-12).

Перевіркою встановлено, що спірні земельні ділянки, відповідно до генерального плану, затвердженого рішенням відповідача від 18.06.2009 р. № 35/18, і Правил використання та забудови території м. Миколаєва, затверджених рішенням відповідача від 17.10.2003 р. № 15/41, розташовані у зеленій зоні загального користування та відносяться до перспективної ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення.

Пунктами 10.1, 10.4 розділу 10 ДБН 360-92 та п. 4.2 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996 р. № 173, господарське та інше будівництво у межах ландшафтно-рекреаційних територій, розміщення житлово-громадських об'єктів та дачних поселень, а також розміщення будинків, споруд і комунікацій на землях водоохоронних зон прямо заборонено.

Згідно ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у наданні органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджено, що спірні земельні ділянки розташовані у прибережній захисній смузі р. Інгул (арк. с 22-23) Так, у відповідності проведеними КП «Госпрозрахунковепроектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» замірами спірна змелена ділянка, з урахуванням крутизни схилу понад 3 градуси (50м Х 2=100 м.), повністю входить в межі прибережної захисної смуги р. Інгул, яка відповідно до інформації Миколаївського обласного управління водних ресурсів від 15.10.2014 року відноситься до середніх річок (арк. с. 25). Прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене імперативними нормами (ст. 60 ЗК України і ст. 88 Водного кодексу України).

Відповідно до ст. 4 Водного кодексу України, п. «б» ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Згідно зі ст. ст. 87, 88 Водного кодексу України для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони, в межах яких виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

У відповідності з ч.ч. 2, 3 ст. 60 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах середніх річок уздовж урізу води (у меженний період) шириною 50 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі водного фонду перебувають виключно у державній та комунальній власності, їх надання у приватну власність заборонено.

Отже, прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 09.09.2014, у справі за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 07.04.2014 у справі № 915/1228/13 за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, виробничого кооперативу «Прибрежний мерідіан», третя особа - державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконними розпоряджень, визнання недійсними договорів і державного акта на право власності на землю та повернення земельної ділянки.

Таким чином, будівництво та обслуговування житлових будівель у прибережній захисній смузі р. Інгул законодавством заборонено. Отже і надання цих земель для таких цілей суперечить вимогам вищенаведених норм земельного та водного законодавства, а відтак прийняте відповідачем рішення в частині пунктів, що є предметом оскарження є протиправним та таким, що суперечить інтересам держави.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженням прокурора про невідповідність спірних пунктів рішення Миколаївської міської ради вимогам законодавства та приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно зі ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Судові витрати у справі відсутні

Ккеруючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати пункти 11, 11.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №19/44 від 21.08.2012 р., якими затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 770 кв. м., нормативною грошовою оцінкою 120035,30 грн., у тому числі 770 кв. м. прибудинковою територією, за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з віднесенням її до земель житловою забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич