Справа № 1519/2а-2068/11
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1519/2а-2068/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Целух А.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії як інваліду 2-ї групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, який в подальшому уточнив та в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача у не проведені виплат основної пенсії з розрахунку 8-ми мінімальних пенсії за віком, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інваліду 2 групи, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки, з 01 січня 2000 року;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити з 01 січня 2000 року основну пенсію з розрахунку 8-ми мінімальних пенсії за віком, встановлених законами України на відповідні роки, як інваліду 2-ї групи, постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС, 1 категорії, по день фактичного проведення перерахунку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки.

Постановою від 06 травня 2011 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Малиновський районний суд м. Одеси задовольнив адміністративний позов в повному обсязі:

- визнав незаконними дії відповідача у не проведені виплат розміру основної пенсії позивачу, як інваліду 2-ї групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком;

- зобов'язав відповідача перерахувати та виплатити позивачу з 01 січня 2000 року розмір основної пенсії, які інваліду 2-ї групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповіді року.

Не погоджуючись з постановою суду 13 травня 2011 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, яка надіслана до апеляційного суду 12 листопада 2014 року, та в якій апелянт просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, залишив поза увагою питання дотримання позивачем строків звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України, не врахував той факт, що виплата пенсій військовослужбовцям здійснюється органами пенсійного фонду з 01 січня 2007 року. Також апелянт послався на те, що позивач отримує пенсію як військовослужбовець, а суд першої інстанції зобов'язав провести перерахунок пенсії за нормами закону, яким передбачене пенсійне забезпечення осіб, постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, в той час як позивач не звертався із заявою про перехід на інший вид пенсії.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 1996 року безстроково є інвалідом 2-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством України, для ветеранів війни - учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 1986 році, що підтверджено матеріалами справи.

Також суд першої інстанції встановив, що позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір якою станом на лютий 2011 року становить 2 448,10 грн.

З урахуванням приписів ст. 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 49, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачу з 01 січня 2000 року пенсії у розмірі не менш ніж вісім мінімальних пенсій за віком.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), є інвалідом 2-ї групи (а.с. 7), має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії (а.с. 6), з 01 травня 1997 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 5), та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, що сторонами по справі не оспорюється та підтверджено матеріалами справи.

Предметом спору є протиправність дій в Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з 01 січня 2000 року в розмірі меншому ніж встановлено законом та сам розмір пенсійних виплат, який на думку позивача, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

За відновленням свого порушеного права з 01 січня 2000 року, позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси 14 квітня 2011 року, посилаючись при цьому на те, що на спірні правовідносини не поширюються строки звернення до суду відповідно до ст. 268 Цивільного кодексу України.

В оскарженій постанові суд першої інстанції встановив, що про порушення своїх прав, а саме про розмір своїх пенсійних виплат позивач дізнався лише з довідки про розрахунок пенсії від 16.03.2011 року, внаслідок чого дійшов висновку про дотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Апеляційний суд вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції та погоджується з доводами апелянта щодо пропуску позивачем, без поважних причин, строку звернення до адміністративного суду, оскільки про розмір своєї пенсії позивач був обізнаний щомісячно отримуючи пенсію; позивач неодноразово звертався до суду за захистом свого пенсійного права (у листопаді 2009 року до Київського районного суду м. Одеси справа № 2-а-161/10/1512; у липні 2006 року до Приморського районного суду м. Одеси - ухвала ВАСУ від 24.03.2011 р. по справі № К-20159/09).

Також апеляційний суд вважає помилковим доводи позивача про застосування до спірних правовідносин положень ст. 268 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 99 КАС України, як «інші закони» не можуть розумітися положення глави 19 ЦК України, оскільки позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Таким чином, «інші закони» на які посилається ст. 99 КАС України - це закони, які встановлюють інші строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно -правовий спір.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради.

Враховуючи викладене, та відсутність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, позовні вимоги, заявлені за період з 01 січня 2000 року по 13 листопада 2010 року, мають бути залишені без розгляду.

Щодо позовних вимог, заявлених з 14 листопада 2010 року, апеляційний суд також вважає помилковим висновки суду першої інстанції щодо їх правомірності.

Як правильно встановив суд першої інстанції, та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статтею 7 якого встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом та одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна з пенсій за їх вибором.

Оскільки основна державна пенсія, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та пенсія по інвалідності, призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не є тотожним видом пенсійного забезпечення, а є різними видами пенсій, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розмір пенсії позивача, призначений за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має бути не нижчим восьми мінімальних пенсії за віком. При цьому апеляційний суд зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявами про перехід на інший вид пенсії.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи але допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова скасована та ухвалена нова постанова про відмову у задоволені позовних вимог заявлених з 14 листопада 2010 року.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 99, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2011 року та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсія як інваліду 2-ї групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, заявлених з 14 листопада 2010 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені за період з 01 січня 2000 року по 13 листопада 2010 року, залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко