Справа № 810/966/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/966/15 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 у справі за адміністративним позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська ОДПІ ГУ Державної фіскальної служби у Київській області звернулася до суду першої інстанції із позовом, в якому просила: стягнути з банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» податковий борг перед бюджетом в сумі 2 491 357 грн. 00 коп.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015, з урахуванням заяви ТОВ «Білоцерківвода» про відстрочення виконання постанови Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/966/15, позов задоволено: стягнуто з ТОВ «Білоцерківвода» з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, на користь бюджету податковий борг у розмірі 2 491 357 (два мільйона чотириста дев'яносто одна тисяча триста п'ятдесят сім) грн. 00 коп.; відстрочено виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 в адміністративній справі № 810/966/15 до 01.09.2015.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині відстрочки її виконання, як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Білоцерківвода» (ідентифікаційний код 38010130, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Гординського, буд. 24) зареєстроване в якості юридичної особи 28.02.2012 (копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 13-14).

Як платник податків відповідач перебуває на обліку в Білоцерківській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

В лютому 2015 року відповідачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, належним чином засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 19).

Загальна сума податку на прибуток підприємств, що підлягає сплаті ТОВ «Білоцерківвода» відповідно до даних вказаної звітності, становить 2 491 357 грн. 00 коп.

Податковий обов`язок щодо сплати узгодженої суми грошового зобов'язання у загальному розмірі 2 491 357 грн. 00 коп. у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, у зв`язку з чим Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області звернулась до суду з даним позовом.

На час винесення рішення у даній справі податкову вимогу від 01.09.2014 № 687-25 на суму 2 981 802 грн. 70 коп., що виставлена контролюючим органом на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у зв`язку з настанням обставин, передбачених пунктом 60.1 статті 60 цього Кодексу, не відкликано.

Доказів про сплату заборгованості у розмірі 2 491 357 грн. 00 коп. або оскарження податкової вимоги від 01.09.2014 № 687-25 відповідачем не надано.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що сума податкового боргу в добровільному порядку відповідачем не сплачена, а тому оскільки встановлено порушення відповідачем норм Податкового кодексу України, то податковий борг виник саме внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов'язання. Крім того, зважаючи на те, що фінансовий стан підприємства ускладнює виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява відповідача про надання відстрочки у виплаті заборгованості на строк, що визначений заявником, підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було допущено порушення процесуальниїх норм, зокрема ст. 263 КАС України, а саме порушено процедуру розгляду заяви про відстрочку виконання судового рішення та протиправно її задоволено.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини, що й зроблено позивачем.

Відповідно до пп. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України з метою погашення податкового боргу податковим органом направлено позивачу податкову вимогу.

Доказів про сплату заборгованості у розмірі 2 491 357 грн. 00 коп. або оскарження податкової вимоги від 01.09.2014 № 687-25 відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що передбачені Податковим кодексом України заходи не привели до погашення податкового боргу, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення з банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» податкового боргу перед бюджетом в сумі 2 491 357 грн. 00 коп. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено порушення процесуальниїх норм, зокрема ст. 263 КАС України, а саме порушено процедуру розгляду заяви про відстрочку виконання судового рішення та протиправно її задоволено колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 30.03.2015 відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання постанови Київського окружного адміністративного суду у справі №810/966/15.

Частиною 1 статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана стаття визначає підстави та порядок відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі з метою створення оптимальних умов для належного та якісного його виконання у процесі виконавчого провадження. Правила цієї статті повністю кореспондують статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, розгляд питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення відбувається за: 1) поданням державного виконавця; 2) заявою сторони виконавчого провадження (стягувача чи боржника); 3) ініціативою самого адміністративного суду, що видав виконавчий лист (ініціатива суду зазвичай може бути пов'язана з необхідністю встановити спосіб та порядок виконання судового рішення).

Таким чином, ст. 263 КАС України застосовується уже в процесі виконавчого провадження, тобто після винесення судового рішення по суті та набрання ним законної сили.

Однак, в даному випадку відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання постанови до її прийняття. У звязку з чим судом першої інстанції вірно застосовано положення ст. 257 КАС України, відповідно до ч. 1 якої у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Так, підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що на момент винесення оскаржуваної постанови суду першої інстанції ТОВ «Білоцерківвода» не має достатньої кількості обігових коштів на своїх банківських рахунках, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими документами (а.с. 54, 55), а отже фактично підприємство не зможе виконати судове рішення добровільно, вчасно та у повному обсязі, що, в свою чергу, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» призведе до накладення на рахунки та майно відповідача арешту органами ДВС, що фактично паралізує господарську діяльність підприємства.

Більш того, сума податково боргу, яка підлягає стягненню з ТОВ «Білоцерківвода» є значною (2 491 357 грн. 00 коп.), а тому її відстрочення є необхідною умовою для належного виконання відповідачем зобов'язань зі сплати даного податку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що, беручи до уваги ту обставину, що відповідач проти позову не заперечує та зважаючи на те, що фінансовий стан підприємства ускладнює виконання судового рішення, суд першої інстанції вірно задовольнив заяву відповідача про надання відстрочки у виплаті заборгованості на строк, що визначений заявником.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.