Справа № 819/1213/15-а
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1213/15-a

28 травня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

секретаря Хребетко І.І.

за участю:

представників позивача Сергієнко Н.О., Кислий A.C.

представника відповідача Олексюк Р.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Мегаполіс Україна" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14 лютого 2015 року,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Мегаполіс Україна" ( надалі позивач, підприємство, ТОВ "Торгова компанія Мегаполіс Україна") звернулося до адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області ( надалі відповідач, Тернопільської ОДПІ ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14 лютого 2015 року.

Представники позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Мегаполіс Україна" у судовому засіданні позовні вимоги підтримали , просили їх задовольнити в повному обсязі та пояснили, що податкове повідомлення-рішення № від 14 лютого 2015 року є необгрунтованим, незаконним, прийнятим без будь-яких фактичних та законодавчих підстав, а щодо задекларованих позивачем показників у рядку 06.1 Декларації «Адміністративні витрати» на суму 1 670 348,80 грн. пояснили, що відповідно до абзацу «є» пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу адміністративних витрат, спрямованих на обслуговування та управління підприємством, які є складовими інших витрат, включається, зокрема, плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків. Витрати, що враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, а тому витрати, понесені платником при здійсненні купівлі іноземної валюти, зокрема комісія банку, належать до адміністративних витрат і відображаються за відповідним рядком податкової декларації з податку на прибуток Товариства, форму якого затверджено наказом ДПА України. Товариством було сплачено комісію банку за операціями з придбання іноземної валюти в розмірі 1 637 029,80 грн., і тому, віднесення цієї суми до витрат повністю узгоджується з вищенаведеною нормою ст.138 ПК України. Щодо завищення задекларованого Позивачем показника у рядку 06.1 Декларації звичайної діяльності та інші операційні витрати» за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. всього на суму 25 605 043,31 грн. пояснили, що відповідно до підпункту 153.1.4 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України у разі придбання іноземної валюти до складу відповідно витрат або доходів звітного періоду включаються позитивна або від'ємна різниця між курсом іноземної валюти до гривні, за яким придбавається іноземна валюта, та курсом, за яким визначається балансова вартість такої валюти, що дає підстави стверджувати, що будь-яких обмежень щодо віднесення на витрати курсових різниць Податковим кодексом України не передбачено, якщо вони відповідають вимогам положень (стандартів) бухгалтерського обліку. Вказана позиція підтверджується й відповідає рекомендаціям Державної фіскальної служби України, згідно питань-відповідей розміщених у загальнодоступному ресурсі «ЗІР», категорія 102.13, зокрема при перерахунку курсових різниць: при виплаті дивідендів нерезиденту.

Представник відповідача Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, пояснив, що проведеною перевіркою встановлено порушення TOB „ТК "Мегаполіс - Україна" вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14. пп.44.1 ст.44. пп. 139.1.8. пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139. абзацу 2 пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 5182325,00грн.ВВажає, що контролюючий орган діяв в межах своїх повноважень на підставі Конституції та законів України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 15 липня 2014 року по 28 жовтня 2014 року робочою групою Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.82.1. ст.82 Податкового Кодексу України проводилась документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки TOB «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» перевіряючими було складено Акт документальної планової виїзної перевірки від 04 листопада 2014 року №8334/22-01/30622532.

Перевіряючими зроблено висновок про порушення TOB „ТК "Мегаполіс - Україна" вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14. пп.44.1 ст.44. піт. 139.1.8. пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139. абзацу 2 пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 5182325,00 грн.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки, пп.54.3.2. п.54.3 ст.54, абз.4 п. 123.1 ст. 123 ПК України Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2014 р. згідно з яким, було нараховано до сплати суму грошового зобов'язання за основним платежем 5182325 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2591162,5 грн., всього - 7773487,5 грн.

Не погоджуючись з встановленими порушеннями та з нарахованими до сплати грошовими зобов'язаннями Позивач подав скаргу до Головного управління ДФС у Тернопільській області з вимогою скасувати прийняте податкове повідомлення-рішення.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області №176/10/19-00-10-01-06/1210 від 05.02.2015 «Про результати розгляду скарги» скасовано податкове повідомлення - рішення Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області від 02.12.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в частині 9496,50 грн. в тому числі 6331,00 грн. основного платежу та 3165,50 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій та задоволено з цій частині скаргу платника, а в іншій частині залишено оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу платника без задоволення. Враховуючи вимоги п.60.1.3 п.60.1. п.60.4 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення - рішення від 02.12.2014 № вважається відкликаним, платнику сформовано та надіслано податкове повідомлення - рішення яке містять зменшену суму грошового зобов'язання з податку на прибуток №000602201 від 14.02.2015 року в розмірі 7763991,00 грн. в тому числі 5175994,00 грн. основного платежу та 2587997,00 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій. Рішенням ДФС України №7614/6/99-99-10-01-01-25 від 10.04.2015 року «Про результати розгляду скарги» залишено без змін рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №176/10/19-00-10-01-06/1210 від 05.02.2015 та податкове повідомлення - рішення №000602201 від 14.02.2015 року.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення л агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до вимог ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» -господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов'язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» - господарська діяльність - будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.

Таким чином, визначальними ознаками господарської діяльності є виробництво, та/або реалізацією товарів, робіт, послуг спрямовані на отримання доходу.

Тобто, при здійснення господарської діяльності суб'єкт господарювання несе витрати, пов'язані з виробництвом, реалізацією товарів, робіт, послуг, отримує дохід від такої діяльності та в результаті такої господарської діяльності отримує або прибуток, або збиток.

Відповідно до норм пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. .

Згідно з щі. 14.1.49 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Тобто, дивіденди є платежем, який здійснюється в зв'язку з розподілом частини прибутку, тобто ніяк не вливають ні на доходи, ні на витрати суб'єкта господарювання, тобто не беруть участь у формуванні прибутку, про що і зазначено в статті 139 «Витрати, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку» Податкового кодексу України, а саме в пп. 139.1.8 и.139.1 ст.139 Кодексу, відповідно до якого не включаються до складу витрат дивіденди.

Таким чином, і витрати на придбання іноземної валюти для виплати дивідендів, не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, оскільки не пов'язані ні з отриманням доходів у звітному періоді, ні з витратами понесеними у звітному періоді для їх отримання.

Щодо завищення задекларованого TOB «ТК «Мегаполіс-Україна» в декларації з податку на прибуток за 2013р. показника у рядку 06.4ІВ Декларації „Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" внаслідок включення до рядка 06.4.12 «Від'ємне значення курсових різниць згідно зі статтею 153 розділу III Податкового кодексу України» Додатка ІВ до даної декларації витрат в сумі 12995,79 грн. курсових різниць за операціями з придбання іноземної валюти на виконання імпортних операції на підставі укладених контрактів з нерезидентами та курсових різниць в сумі 25 592 047,52грн за операціями з придбання іноземної валюти для виплати дивідендів учасникам-нерезидентам, всього на 25 605 043,31грн.

Порядок оподаткування операцій з розрахунками в іноземній валюті встановлений пунктом 153.1 статті 153 Податкового кодексу України. При цьому, порядок визначення доходів від операцій отриманих/нарахованих платником податку в іноземній валюті у зв'язку з продажем товарів, виконанням робіт, наданням послуг та визначення витрат, здійснених (нарахованих) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з придбанням у звітному податковому періоді товарів, робіт, послуг, визначається підпунктами 153.1.1 - 153.1.2 пункту 153.1 ст. 153 Податкового кодексу.

Абзацом другим підпункту 153.1.4 пункту 153.1 ст.153 Податкового кодексу, встановлено, що у разі придбання іноземної валюти до складу відповідно витрат або доходів звітного періоду включається позитивна або від'ємна різниця між курсом іноземної валюти до гривні, за яким придбавається іноземна валюта, та курсом, за яким визначається балансова вартість такої валюти.

Слід зазначити, що валютний курс це - вираз ціни грошової одиниці однієї країни в грошових одиницях іншої.

Відповідно до визначень термінів у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 р. № 193 із змінами та доповненнями (далі - ПСБО 21), валютний курс -установлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни.

Відповідно до того ж ПСБО 21, курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах, тобто мова різницю між однаковою кількістю (обсягом) одиниць іноземної валюти.

Таким чином, позивач, в порушення вимог абзацу другого підпункту 153.1.4 пункту 153.1 ст.153 Податкового кодексу, при придбанні іноземної валюти включив до складу витрат різницю між ціною кількості (обсягу) придбаної іноземної валюти при різних валютних курсах, а не різницю між курсом іноземної валюти до гривні, за яким придбавається іноземна валюта, та курсом, за яким визначається балансова вартість такої валюти.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що відповідач діяв обґрунтовано з урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття спірного рішення, а тому адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Мегаполіс-Україна" є не обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Мегаполіс Україна" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14 лютого 2015 року - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 червня 2015 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна:

Суддя Дерех Н.В.