Справа № 564/1585/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Грипіч Л.А.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" травня 2015 р. Справа № 564/1585/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від "16" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Яполотської сільської ради Костопільського району, третя особа. яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Яполотської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Яполотьської сільської ради №349 від 25 березня 2009 року "Про передачу земельної ділянки в приватну власність", яким передано громадянці ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га, яка розміщена на території Яполотської сільської ради в АДРЕСА_2 і використовується для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області ві16.04.2015 року провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Яполотської сільської ради Костопільського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи заперечував щодо задоволення апеляційної скарги . Просив відмовити в задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що 25 березня 2009 року Яполотською сільською радою було прийнято спірне рішення №349 "Про передачу земельної ділянки в приватну власність", яким передано громадянці ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, яка розміщена на території Яполотської сільської ради в АДРЕСА_2 і використовується для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Так, суд при вирішенні справи встановив, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки, передача третій особі спірним рішенням відповідача у власність земельної ділянки, призвело до порушення правил добросусідства та права позивача щодо користування власною земельною ділянкою.

Колегія суддів зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

На думку колегії суддів, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, коли вирішується питання щодо права власності когось з осіб має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 листопада 2014 року, 09 грудня 2014 року, 16 грудня 2014 року.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Частиною першою статті 125 ЗК передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення відповідача є реалізованим та 14.02.2012 року ОСОБА_6 видано державний акт серія НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку однією із сторін по справі, виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду у порядку, визначеному нормами Цивільно процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Ухвалу прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від "16" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам: Яполотська сільська рада Костопільського району вул.Молодіжна, 1, с.Яполоть, Костопільський район, Рівненська область,35021

4-третій особі: ОСОБА_6 - АДРЕСА_4

5- ОСОБА_4 - АДРЕСА_5

6-ОСОБА_3 - АДРЕСА_6,