Справа № 825/1459/15-а
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1459/15-а

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Кондратенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2, довіреність від 27.04.2015, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду 29.04.2015 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) до Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області, в якому позивач просить з урахуванням зменшених позовних вимог (а.с. 41-42) зобов'язати Реєстраційну службу Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області зняти арешт з земельної ділянки, що знаходиться за адресою: ділянка АДРЕСА_1, шляхом скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12-21, здійсненого 15.03.2006 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 29 серпня 2005 року, відповідно до вимог цивільного законодавства, вона стала власницею земельної ділянки площею 0,0679 Га, що розташована за адресою: ділянка АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, який було посвідчено нотаріусом, що зобов'язаний забезпечувати прозорість та законність договорів, які посвідчує.

Представник позивача зазначив, що у 2015 році через сімейні обставини позивачем було прийнято рішення щодо продажу вказаної земельної ділянки, але 20 квітня 2015 року звернувшись до приватного нотаріуса щодо укладання та посвідчення угоди купівлі-продажу вказаної нерухомості, позивач дізнався про існування обтяження на земельну ділянку, що унеможливлює продаж вказаної нерухомості.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 330 Цивільного кодексу України визначено, що у разі якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього, то позивач вважає, що арешт з земельної ділянки, що знаходиться за адресою: ділянка АДРЕСА_1 має бути знято шляхом скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.03.2006 № 12-21.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належними чином, про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2005 між ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) (далі - Продавець) та ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0679 га, що розташована на АДРЕСА_1 (далі - Договір)(а.с. 9).

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Петрушиною Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1094.

Згідно п. 2.1 Договору, продаж земельної ділянки проведено за 2455,89 грн., які Продавець одержав повністю до підписання цього договору.

Пунктом 5.3 даного Договору визначено, що продавець свідчить, що до підписання цього договору відчужувана земельна ділянка нікому іншому не продана, не подарована, не закладена, в спорі, під забороною(арештом) не перебуває, судового спору за неї немає.

У відповідності до довідки та витягів з Єдиного реєстру заборон та Державного реєстру обтяжень майна, виданих приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М. 21 червня 2005 року за № , № 3822398, № 3822486 відчужувана земельна ділянка під забороною та арештом не перебуває (п. 5.4 Договору).

У 2005 році позивачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15).

27.04.2015 ОСОБА_1 було отримано за її заявою Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого відомості щодо наявних прав на вказане нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав - відсутні (а.с. 16) та Інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, згідно якого нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 перебуває під забороною за № 12-21, згідно запису вчиненого 15.03.2006 на підставі ухвали Чернігівського районного суду від 12.11.1996 № б/н.

Дослідивши фактичні підстави правомірності звернення позивача з даним адміністративним позовом та виходячи зі змісту правовідносин, що склалися, суд зазначає, що відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності, згідно ст. 321 Цивільного кодексу України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Поряд з цим, згідно ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч. 1 ст. 388, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і який на її відчуження не має права.

Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного - лише в передбачених законом випадках (ст. 388 Цивільного кодексу України), а саме: у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі інших шляхом; у всіх випадках добросовісного заволодіння річчю на підставі безвідплатного договору з особою, яка не мала права на її відчуження.

Крім того, у разі відчуження майна за відплатним договором відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункти 1-3 зазначеної норми). Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатися таким, що вибуло з володіння власника не з його волі.

Таким чином, враховуючи, що придбана земельна ділянка площею 0,0679 га, що розташована на АДРЕСА_1 не була загублена власником; не була викрадена у власника; вибула з володіння власника з його волі за відплатним договором купівлі-продажу від 26.06.2005, який укладений між позивачем та особою, яка не мала права відчужувати таку земельну ділянку (ОСОБА_3.), оскільки остання перебуває під забороною згідно ухвали Чернігівського районного суду від 12.11.1996 № б/н, про що добросовісний набувач (ОСОБА_1.) не знав і не міг знати.

За таких обставин, суд визнає, що спірне майно не може бути витребуване у ОСОБА_1 за відсутності підстав визначених ст. 388 Цивільного кодексу України, а тому позивач набув права власності на нього за договором купівлі-продажу від 26.06.2005 з моменту нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до цього Закону, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи.

Таким чином, оскільки судом ОСОБА_1 визнано добросовісним набувачем земельної ділянки, що розташована на АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 26.06.2005, доказів перебування стосовно підстав для обтяження належного позивачеві спірного майна, суду надано не було, то встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень» суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного позову та вважає за можливе зобов'язати відповідача зняти арешт з вищезазначеної земельної ділянки, шляхом скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12-21, здійсненого 15.03.2006 року.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Реєстраційну службу Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області зняти арешт з земельної ділянки, що знаходиться за адресою: ділянка АДРЕСА_1, шляхом скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 12-21, здійсненого 15.03.2006 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 грн (сімдесят три гривні гривні 08 коп) судового збору відповідно до задоволених вимог, сплаченого квитанцією від 29.04.2015 № 26 у сумі 73,08 грн. на р/р 4002 в ГУДКС України у Чернігівській області, МФО 853592, код 38054398, отримувач платежу УК у м. Чернігові /м. Чернігів/ 22030001.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ю.О.Скалозуб