Справа № 819/268/13-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. Справа № 876/6223/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області про скасування постанови про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2013 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій № 157934 від 08 січня 2013 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржувана постанова винесена пізніше двох місяців з дня виявлення порушення, що, на думку позивача, суперечить «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», Також зазначено, що постанова про застосування фінансових санкцій винесена з порушенням затвердженої Порядком форми.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що надані позивачем докази в повній мірі не підтверджують заявлених позовних вимог, а відповідачем доведено, що застосування до позивача фінансових санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт було правомірним.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 02 листопада 2012 року державними інспекторами територіального управління Головавтотрансінспекції у Рівненській області проведено перевірку транспортного засобу - автобуса «Фольксваген-LT-46», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3

Вищевказаний транспортний засіб належить позивачу, яка відповідно до ліцензії серії НОМЕР_2 від 27 квітня 2011 року надає послуги з перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Перевіркою встановлено, що нерегулярне перевезення пасажирів по маршруту Київ-Почаїв виконувалось без оформленого договору із замовником транспортних послуг та складено відповідний акт № 039170 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

03 грудня 2012 року на адресу ФОП ОСОБА_1 направлено повідомлення № 20-3-05/1-2782 про складення акту та про те, що розгляд справи про порушення, на яке запрошено позивача, відбудеться 11 грудня 2012 року о 10 год. 00 хв. за адресою м. Тернопіль, вул. Вояків дивізії «Галичина», 7, в Територіальному управлінні Головавтотрансінспекції у Тернопільській області, про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення позивачу 04 грудня 2012 року рекомендованого поштового відправлення.

11 грудня 2012 року позивач з'явилась до територіального управління Головавтотрансінспекції у Тернопільській області для участі у розгляді справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті.

08 січня 2013 року заступником голови ліквідаційної комісії територіального управління ГДІАТ у Тернопільській області винесено постанову про застосування фінансових санкцій № 157934, якою до ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції в сумі 1700,00 гривень.

Вказана постанова № 157934 від 08 січня 2013 року, а також повідомлення № 19-02-13/1-55 про необхідність сплати застосованих відповідно до даної постанови фінансових санкцій були направлені Управлінням Укртрансінспекції у Тернопільській області на адресу позивача 09 січня 2013 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення позивачу 17 січня 2013 року рекомендованого поштового відправлення.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для нерегулярних пасажирських перевезень є для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до пунктів 55, 56, 58, 61 постанови Кабінету міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу. Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів. Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником послуг і копію договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Таким чином, договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, - повинен був бути в наявності у водія автобуса під час здійснення нерегулярного перевезення пасажирів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що жодних доказів наявності такого договору як на момент проведення перевірки, так і на час розгляду справи про порушення позивачем не надано, а отже посадові особи Головавтотрансінспекції при проведенні перевірки та складенні акту, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Щодо тверджень позивача про порушення порядку винесення постанови про застосування до нього фінансових санкцій за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 25 лютого 2009 року № 206) Порядку № 1567- справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

При цьому, у відповідності до положення пунктів 26 - 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій, яка оформляється згідно з додатком 5.

Розгляд справи про порушення відбувся 11 грудня 2012 року о 10 год. 00 хв. за адресою м. Тернопіль, вул. Вояків дивізії «Галичина», 7, в Територіальному управлінні Головавтотрансінспекції у Тернопільській області, позивач була присутня при розгляді.

Твердження позивача про порушення при винесенні 08 січня 2013 року постанови № 157934 відповідачем п. 25 Порядку № 1567, яким встановлено двохмісячний строк для розгляду справ про порушення з моменту їх виявлення, суд не бере до уваги з огляду на те, що пунктом 25 Порядку № 1567 на відповідача, як на контролюючий орган покладено обов'язок своєчасно розглядати справи про виявлені порушення протягом двох місяців, але строки прийняття постанови про накладення фінансових санкцій вказаним Порядком № 1567 - не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України дія цієї статті не поширюється лише на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що крім двомісячного строку - для розгляду справ про виявленні порушення, законодавцем також визначено загальний - шестимісячний строк для застосування до суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій.

Щодо посилання позивача на те, що оскаржувана постанова про застосування фінансових санкцій не містить відомостей стосовно документу, що посвідчує особу, відносно якої застосовуються фінансові санкції, її ідентифікаційного номеру, свідоцтва про державну реєстрацію, реквізити ліцензії та те, що вона винесена заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана постанова винесена заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ у відповідності до наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 13 серпня 2012 року № 216 «Про внесення змін до Персонального складу комісії з проведення ліквідації Головної державної інспекції на автомобільному транспорті» згідно з яким начальник територіального управління Укртрансінспекції України в Тернопільській області ОСОБА_4 є заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ.

Незаповнення графи стосовно документу, що посвідчує особу, відносно якої застосовуються фінансові санкції, її ідентифікаційного номеру, свідоцтва про державну реєстрацію, реквізитів ліцензії не спростовують наявності факту самого порушення та не могли вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова про застосування фінансових санкцій № 157934 від 08 січня 2013 року - відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року в справі № 819/268/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей