Справа № 810/7177/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року 810/7177/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" до Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Горенка Ігора Анатолійовича про визнання нечинним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" з позовом до Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Горенка Ігора Анатолійовича, в якому (з урахуванням уточнень) просило визнати нечинним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 15 вересня 2014 року № 15789934 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язати державного реєстратора Бородянського районного управління юстиції Київської області прийняти рішення про державну реєстрацію права приватної власності позивача на нерухоме майно - будівлю Закритої трансформаторної підстанції № 255, яка знаходиться за адресою вул. Семашка, 3/1 в смт. Бородянка Київської області, про що внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариством подано всі документи, необхідні для проведення державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно. Позивач посилається на порушення відповідачами положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Цивільного кодексу України, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, а тому оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав вважає протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно; про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із такого.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" зареєстроване 15 серпня 1995 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області і є правонаступником Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго".

Рішенням Господарського суду Київської області від 17 березня 2005 року у справі №39/91 за позовом Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" до Міністерства палива та енергетики України про визнання права власності та спонукання до вчинення дій, позов задоволено частково, Міністерство палива та енергетики України зобов'язано надати позивачу для реєстрації права власності на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду товариства - наказ засновника із додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу цих об'єктів у власність позивачу.

З метою виконання такого судового рішення Міністерство палива та енергетики України видало наказ від 21 листопада 2006 № 452, яким затвердило перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" під час його корпоратизації.

Судом встановлено, що 15 травня 2014 року Публічним акціонерним товариством "Київобленерго" подано до Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - будівлю Закритої трансформаторної підстанції № 255, яка знаходиться за адресою вул. Семашка, 3/1 в смт. Бородянка Київської області із документами для проведення державної реєстрації.

На підтвердження цього товариству видано картку прийому заяви № 13051819 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

15 вересня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Горенко І.А. прийнято рішення № 15789934 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Семашка, 3/1.

В обґрунтування відмови державним реєстратором в оскаржуваному рішенні зазначено, що надані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

У позовній заяві вказувалось, що об'єкт нерухомого майна, а саме - будівля Закритої трансформаторної підстанції № 255, яка знаходиться за адресою вул. Семашка, 3/1 в смт. Бородянка Київської області міститься в переліку нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерство палива та енергетики України від 21 листопада 2006 №452, під порядковим номером 84 та має інвентарний номер 12000205.

Суд, за наслідками дослідження витягу із зазначеного вище переліку майна, рішення про відмову у державні реєстрації, балансової довідки від 19 грудня 2014 року, констатує, що назви об'єкта нерухомого майна, зазначеного у переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" під час його корпоратизації, та того, державну реєстрацію якого просить провести позивач, - різняться. Так, позивач просив зареєструвати будівлю ЗТП № 255 за інвентарним номером 12000205, проте у переліку нерухомого майна від 01.07.1995 року за порядковим номером 84 та інвентарним номером 12000205 значиться "пожарный резервуар".

При цьому документи, які б давали можливість суду встановити тотожність таких об'єктів нерухомості - відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (Закон №1952-ІV).

Відповідно до положень частини першої статті 2 Закону №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статі 4 Закону України №1952 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

За приписами частини першої статті 6 цього ж Закону, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (стаття 8 Закону №1952).

За нормами пункту 1 частини другої статті 9 Закону №1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як закріплено у пункті 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (пункт 28 цього ж Порядку).

Як вже зазначалося, із поданих позивачем документів встановлення тотожності об'єкта нерухомості, зокрема того, про реєстрацію права власності якого подано заяву до державного реєстратора (ЗТП-255), із тим, що міститься у переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" під час його корпоратизації ("пожарный резервуар") - не вбачається можливим.

У зв'язку із цим суд погоджується із твердженнями державного реєстратора, викладеними у оскаржуваному рішенні про відмову у державній реєстрації, щодо неможливості встановлення відповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Таким чином, суд констатує, що державний реєстратор прав на нерухоме майно з наданих йому документів для здійснення державної реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна об'єктивно не міг встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, у зв'язку із чим правомірно відмовив у проведенні державної реєстрації.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав на об'єкт нерухомого майна разом із документами, підтверджуючими тотожність такого приміщення із зазначеним у переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" під час його корпоратизації .

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладеного вище суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 70, 71, 72, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Київобленерго" в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.