Справа № 808/7410/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року о/об 11 год. 44 хв.Справа № 808/7410/14 ДО/808/740/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Горобцової Я.В., суддів - Калашник Ю.В., Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача-1 - Завгороднього В.І.,

пдеставника відповдіача-2 - Ясинського О.О.,

представника відповідача-3 - Віціної О.О.

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Краснолиманського міського відділу головного управління МВС України в Донецькій області, Головного управління МВС України в Донецькій області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 жовтня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач-1 або МВС України), Краснолиманського міського відділу головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач-2 або Краснолиманський МВ ГУ МВС України в Донецькій області), Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач-3 або ГУ МВС України в Донецькій області), в якому позивач, з наступними уточненнями, просить суд: визнати протиправним та скасувати Наказ від 26.08.2014 №1667 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-185390), старшого інспектора патрульної служби - керівника групи патрульної служби Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ; визнати протиправним та скасувати Наказ МВС України від 11.08.2014 №879 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-185390), старшого інспектора патрульної служби - керівника групи патрульної служби Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора патрульної служби - керівника групи патрульної служби Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецької області; стягнути з МВС України на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня його звільнення з органів внутрішніх справ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Мотиви, через які зазначені накази прийняті, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. З моменту прийняття позивача на службу та по дату звільнення ніяких дій, що дискредитують звання працівника міліції позивач не скоював. Наказ від 11.08.2014 № 879 виданий на підставі висновку за матеріалами службового розслідування від 11.08.2014, яке було проведене згідно наказу від 11.08.2014 № 807, тобто, в один день з призначенням службового розслідування, його проведенням та складанням висновків, що викликає сумнів в частині самого факту проведення будь-якого розслідування. В наказі від 11.08.2014 № 879 також не вказано, що саме скоїв позивач, дати та часу протиправного вчинку у вказаних наказах не відображено. Крім того, відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування. Позивачу не було відомо про призначення та проведення службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування він не був ознайомлений, пояснень в ході службового розслідування не надавав, з висновками не був ознайомлений. Таким чином, оскаржувані накази підлягають скасуванню.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач-1 зазначив, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відтак, статті 12-18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, які регулюють порядок накладення та виконання дисциплінарних стягнень, при звільненні особи за п.66 (дискредитацією) Положення не застосовуються. Підставою для видання наказу від 26.08.2014 № 1667 о/с є наказ від 11.08.2014 № 879, в якому встановлені факти безвідповідального ставлення працівників Краснолиманського МВ (з обслуговування міста Красний Лиман та Краснолиманського району) ГУМВС України в Донецькій області (в тому числі і позивача) до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ, які свідомо зрадили інтереси служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території України. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок та виявляти, запобігати і припиняти адміністративні та кримінальні правопорушення. Керівництвом міськвідділу у період окупації м. Красний Лиман з 12 квітня по 7 липня 2014 року була організована співпраця осіб рядового і начальницького складу із незаконними збройними формуваннями ДНР, що виразилось у їх незаконних вказівках та діях протягом всього періоду окупації Краснолиманського району Донецької області. Інша частина особового складу міськвідділу у зв'язку з активними діями представників ДНР взагалі самоусунулася від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Краснолиманського району. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про міліцію», службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку. З урахуванням допущених позивачем порушень вимог Закону України «Про міліцію», Присяги співробітника органів внутрішніх справи України і прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач-3 зазначив, що звільнення позивача відбулось за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Стосовно вимоги позивача щодо його поновлення на попередній посаді, відповідач-3 зазначає, що така вимога є похідною від питання розгляду оскаржуваного Наказу МВС України, прийняття судового рішення та стосується процесуального питання, пов'язаного з виконанням судового рішення. Також безпідставними є вимоги позивача про стягнення з МВС України грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки ОСОБА_1 проходив службу в Краснолиманському МВ, де і отримував грошові кошти.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-3 проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 14 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку позивача, представника відповідача-1, представника відповідача-2 та представника відповідача-3, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом Управління МВС України в Донецькій області від 15.12.2005 №393 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ України 15.12.2005 на посаду міліціонера ППСМ Краснолиманського МВ УМВС України в Донецькій області (а.с.10).

На підставі Наказу МВС України від 11.08.2014 №807 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 комісії доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 11.08.2014 МВС України складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області (а.с.51-86).

З зазначеного висновку вбачається, під час проведення службового розслідування виявлено, що дільничний інспектор міліції відділення міліції Краснолиманського МВ лейтенант міліції ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого інспектора патрульної служби Краснолиманського міського відділу - керівника групи патрульної служби Головного управління МВС України в Донецькій області, необхідно звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункт 34 висновку, а.с.77).

11.08.2014 Наказом МВС України №879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого інспектора патрульної служби Краснолиманського міського відділу - керівника групи патрульної служби Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункт 33 наказу, зворотній бік а.с.93).

Згідно з Витягом з наказу «По особовому складу» від 26.08.2014 № 1667 о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права, обов'язки та відповідальність, у томі числі порядок звільнення зі служби, врегульовані Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

Відповідно до п. 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

З наказу від 11.08.2014 №879 вбачається, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ здійснено на підставі ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 ст. 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту Присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягає з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ; мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Відповідно до положень ст. 1 Дисциплінарного статуту поняттям службова дисципліна охоплюється дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни визнається дисциплінарним проступком.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення позивач, який мав спеціальне звання майора міліції, відноситься до осіб старшого начальницького складу.

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт «є» якого передбачає звільнення за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обв'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут)

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, скоєння особою рядового і начальницького складу вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ та не є видом дисциплінарного стягнення, що передбачено та застосовується у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наказ № 879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемірського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частини звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), а також прийнятий на підставі нього наказ № 1667 о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення позивача, прийняті не у спосіб, передбачений законом.

Окрім того, суд вважає недоведеним наявність підстав для звільнення позивача за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу (пункт 66 Положення).

Вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Аналізуючи викладене, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка порушила службову дисципліну та скоїла дисциплінарний проступок.

Разом з тим, наявність такого проступку повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення факту скоєння дисциплінарного проступку покладається на орган, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014, затверджений Міністром внутрішніх справ України (далі - Висновок службового розслідування). Зміст Висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача, викладений раніше.

Суд звертає увагу, що наказ про призначення та проведення службового розслідування № 807, висновок службового розслідування, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 879 складені та винесені в один день 11.08.2014.

Суд критично оцінює можливість призначення, проведення службового розслідування, складання висновку службового розслідування та вирішення питання про звільнення особи за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом досліджено висновок службового розслідування.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження фактів, викладених у висновку службового розслідування стосовно скоєння позивачем вчинків, які дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ.

Відтак, на підставі ч. 6 ст. 71 КАС України справа вирішена на основі наявних у ній доказів.

Ухвалою про відкриття провадження у цій справі від 03.11.2014 судом витребувано у відповідача-1 такі докази, зокрема, особову справу ОСОБА_1 (М-185390), матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1, якщо таке проводилося, та докази ознайомлення позивача з результатами службового розслідування (а.с.1-2).

18.11.2014 представником відповідача-1 через службу діловодства суду подано клопотання, в якому останній просив витребувати в Генеральної Прокуратури України матеріали службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (а.с.25-26). В обґрунтування зазначеного надав суду копію супровідного листа МВС України від 23.10.2014 №22745/Ав, яким копію висновку службової перевірки (разом з матеріалами), проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області направлено до Гненеральної прокуратури України (а.с.27).

Крім того, ухвалою суду від 20.11.2014 з метою об'єктивного розгляду справи витребувано: в Генеральної прокуратури України матеріали службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області; повторно витребувано у Міністерства внутрішніх справ України особову справу ОСОБА_1 (М-185390); матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1, якщо таке проводилося, та докази ознайомлення позивача з результатами службового розслідування (а.с.30-32).

22.12.2014 від Генеральної прокуратури України через службу діловодства суду надійшов лист-відповідь від 16.12.2014 №06/01-606вих-14, в якому зазначено наступне. МВС України супровідним листом від 23.10.2014 №22745/Ав надіслало до Генеральної прокуратури України лише копію висновку та матеріалів службової перевірки (а не їх оригінали), зазначені документи направлено за належністю до Прокуратури Донецької області за вих. №06/1-557вих-14 від 20.11.2014 (а.с.40).

Ухвалою суду від 19.01.2015 з метою об'єктивного розгляду справи витребувано: в Прокуратури Донецької області копії матеріалів службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області; в Краснолиманському міському відділі Головного управління МВС України в Донецькій області особову справу ОСОБА_1 (М-185390), матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1, якщо таке проводилося, та докази ознайомлення позивача з результатами службового розслідування (а.с.104-106).

12.02.2015 від Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області через службу діловодства суду надійшов лист-відповідь від 05.02.2015 №1410, в якому зазначено, що особова справа ОСОБА_1 01.12.2014 направлена до Управління кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Донецькій області до м. Маріуполя. Крім того зазначено, що матеріали службового розслідування, згідно якого винесено Наказ про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, до Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області не надходили (а.с.122).

Ухвалою суду від 24.02.2015 з метою об'єктивного розгляду справи витребувано: в Краснолиманського міського відділу головного управління МВС України в Донецькій області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1, з відображенням середньомісячного грошового забезпечення та середньоденного грошового забезпечення; повторно витребувано в Прокуратури Донецької області копії матеріалів службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області; в Головного управління МВС України в Донецькій області особову справу ОСОБА_1 (М-185390) або належним чином завірені копії вказаної особової справи (а.с.152-154).

16.03.2015 від Прокуратури Донецької області через службу діловодства суду надійшов лист-відповідь від 25.02.2015 №17/1/1-507вих-15, в яком зазначено, що висновок службового розслідування від 11.08.2014, проведеного працівниками ДВБ МВС України за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області, разом з матеріалами перевірки, листом від 18.02.2015 №17/1/1/-395вих-15 спрямовано до Запорізького окружного адміністративного суду на виконання ухвали судді Сіпаки А.В. від 05.02.2015 по справі №808/7411/11 (а.с.161-162).

20.03.2015 від ГУ МВС України в Донецькій області через службу діловодства суду надійшов лист-відповідь від 19.03.2015 №137/а, в якому зазначено, що особова справа ОСОБА_1 направлена на зберігання до МВС України (а.с.172-173).

З наведеного вбачається, що протягом періоду часу з 10.11.2014, тобто з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с.18), якою у відповідача-1 вперше судом були витребувані докази на підтвердження скоєння позивачем вчинку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з органів внутрішніх справ, до дати розгляду справи такі докази без поважних причин не були надані суду.

З вищевикладеного вбачається, що судом вживались всі необхідні і достатні заходи для забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Разом з тим, доказів або документів, які б свідчили про вчинення позивачем дій, які зазначені у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014, матеріали справи не містять.

Як підставу для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем вказано, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

За змістом Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затв. Наказом МВС від 11.11.2010 №550, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2010 року за № 1219/18514 не вбачається, що позивач в силу виконуваних ним функцій мав доступ до анкетних даних працівників міліції.

Згідно п. 12 вказаного Положення, кількість населення, що обслуговується старшим дільничним інспектором міліції, та чисельність групи дільничних інспекторів, якими він керує, установлюються начальником міськрайоргану внутрішніх справ залежно від стану оперативної обстановки, розмірів території та інших особливостей адміністративної зони. Старший дільничний інспектор міліції одночасно з обслуговуванням закріпленої за ним дільниці з метою забезпечення організації роботи групи дільничних інспекторів і повсякденного контролю за їх діяльністю щомісяця, з урахуванням оперативної обстановки на території адміністративної зони, розробляє спільні заходи, які включає до плану роботи адміністративної зони. Так, старший дільничний інспектор безпосередньо організовує: щоденний інструктаж особового складу, задіяного до охорони громадського порядку на території обслуговування, та контроль за його роботою; взаємодію дільничних інспекторів міліції з працівниками інших підрозділів міськрайоргану внутрішніх справ, громадськими формуваннями з охорони громадського порядку та населенням у профілактиці правопорушень; не менше одного разу на місяць перевірку осіб, які перебувають на обліку дільничних інспекторів міліції; проведення необхідної роз'яснювальної роботи серед населення з питань запобігання вчиненню злочинів та інших правопорушень; співпрацю дільничних інспекторів міліції з працівниками підрозділів кримінально-виконавчої інспекції Державної пенітенціарної служби України щодо організації та проведення індивідуально-профілактичної роботи з особами, засудженими до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі.

Однак, вказане не свідчить про те, що позивач мав доступ до анкетних даних усіх громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі або надавав ополченцями ДНР відомості, які позивачу були відомі в силу виконання службових обов'язків.

Відповідачами не надано пояснень та відповідних доказів, які б підтверджували яку саме службову інформацію та анкетні дані працівників міліції та громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі, позивач надав ополченцями так званої «ДНР», коли така інформація була передана, в чому проявилася співпраця позивача з ополченцями так званої «ДНР». Крім того, матеріали справи не містять підтвердження щодо доводів відповідачів про присутність ОСОБА_1 на зборах в Актовій залі Краснолиманського М.В. 12.04.2014 та виконання вказівок керівництва щодо спільного патрулювання з представниками «ДНР».

Отже, викладена у висновку службового розслідування інформація щодо скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак висновок щодо наявності підстав для звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення є необґрунтованим.

Крім вищевикладеного, суд зазначає наступне.

Пунктами 63-67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Згідно п. 2 Положення позивач, перебуваючи у спеціальному званні лейтенанта міліції, відноситься до осіб середнього начальницького складу.

Відповідно до пп. «є» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, за порушення дисципліни.

Відповідно пункту 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більше як за один рік, у зв'язку з чим позовні вимоги про поновлення позивач на попередній посаді підлягають задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014, у якому не зазначена дата звільнення, таким чином 26.08.2014 вважається останнім робочим днем, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді з 27.08.2014.

При цьому, оскільки за номенклатурою посад посада, з якої звільнено позивача, віднесена до переліку посад, на які працівники призначаються та звільняються з яких наказами начальників головних управлінь МВС України в областях, обов'язок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на ГУМВС України в Донецькій області, до компетенції керівника якого віднесено видання відповідного наказу.

Відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби, у зв'язку з чим грошове забезпечення у разі поновлення на посаді підлягає стягненню з органу, у якому позивач безпосередньо проходив службу.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області №15 від 23.03.2015, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 88,46грн., разом з тим, при розрахунку середньоденної заробітної плати шляхом ділення заробітної плати за останні два місця роботи на число календарних днів за цей період (61) середньоденне грошове забезпечення складає 86,73грн.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 14.04.2015 становить 231 календарний день, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 86,73 грн. * 231 календарних днів = 20 034 грн. 63 коп.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що скоєння вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу та не є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а отже така підстава для звільнення не може бути застосована в порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівськгоо М.В., Краснолиманськго МВ., Дзерджинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого інспектора патрульної служби Краснолиманського міського відділу - керівника групи патрульної служби Головного управління МВС України в Донецькій області, у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас (із постановлення на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-185390), старшого інспектора патрульної служби - керівника групи патрульної служби Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора патрульної служби - керівника групи патрульної служби Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецької області з 27.08.2014.

Стягнути з Краснолиманського міського відділу головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.08.2014 по 14.04.2015 в сумі 20 034,63 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора патрульної служби - керівника групи патрульної служби Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецької області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць в розмірі 2 645,35 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. Горобцова

Судді Ю.В. Калашник

Р.В. Кисіль