Справа № 804/4542/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 р. Справа № 804/4542/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області до Дочірнього підприємства «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» в особі ліквідатора Савіна Василя Олександровича про стягнення заборгованості,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області до Дочірнього підприємства «Дніпропетровський хлібокомбінат № 2» в особі ліквідатора Савіна Василя Олександровича, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 606701,75 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємством прийнято рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, разом з тим, всупереч вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідач відмовляється сплатити визначену Фондом суму капіталізованих платежів у розмірі 606701,75 грн. для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві.
Відповідно до ст.183-2 КАС України, позов прийнято до розгляду в скороченому провадженні та ухвалою суду відповідачу запропоновано у 10-тиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття надати до суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.
Відповідач, у встановлений судом строк, не надав до суду ні заперечень на позов, ні заяви про визнання позову, про відкриття провадження у цій справі та розгляд її у скороченому провадженні повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 35 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні, суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно до п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Граничний строк для заявления кредиторами своїх вимог визначений засновниками (учасниками) юридичної особи до 18.09.2014 року.
Заборгованість по сплаті страхових внесків у ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» перед відділенням Фонду відсутня.
Підприємством до відділення Фонду було передано на облік для здійснення страхових виплат підтверджуючі документи на Задорожного С.І., який ушкодив здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві, працюючи на ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2», і якому відділення Фонду здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги.
У зв'язку з цим, 17.09.2014р. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дніпропетровську Дніпропетровської області (далі - відділення Фонду) направило на адресу ліквідатора ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» заяву про визнання кредиторських вимог щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, на загальну суму 606 701,75 грн., що складається з платежів, які підлягають капіталізації для розрахунку з особою, потерпілою внаслідок нещасного випадку на виробництві. До загальної суми грошових вимог входять капіталізовані платежі по щомісячним страховим виплатам, витрати по догляду за потерпілим, витрати на придбання засобів пересування для інваліда, запасних частин для них, а також, витрати на придбання палива, витрати на оздоровлення (санаторно-курортне лікування).
У відповідь на заяву відділення Фонду ліквідатор ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» надіслав повідомлення № 755 від 27.10.2014р., в якому повідомив про те, що не може визнати грошові вимоги відділення Фонду, обґрунтовуючи свою відповідь тим, що документи, якими кредитор підтверджує свої розрахунки капіталізації платежів по щомісячним страховим виплатам, оформлені неналежним чином і можуть бути недійсними.
З метою обгрунтування заявлених кредиторських вимог відділення Фонду 07.11.2014р. направило ліквідатору свої письмові пояснення стосовно правомірності документів, наданих на підтвердження суми грошових вимог. При цьому слід врахувати, що піддані сумніву ліквідатором Савіним В.О. документи на підтвердження правильності розрахунку капіталізованих платежів по щомісячним страховим виплатам, а саме - таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя в Україні за 2013 рік, складені Державною службою статистики України, є загальнодоступною інформацією в мережі Інтернет.
Цей лист відділення Фонду ліквідатор отримав 26.11.2014р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Після направлення ліквідатору пояснень, на адресу відділення Фонду, як кредитора ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2», від ліквідатора не надходило письмового повідомлення або будь-якої письмової інформації про розгляд по суті заявлених грошових вимог по капіталізованим платежам, які складаються не тільки з щомісячних страхових виплат, а й інших платежів, що підлягають капіталізації, з викладенням законних підстав невизнання кредиторських вимог в разі їх відхилення.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV) та Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 765.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.
Частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом № 1105-ХІV.
Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 45 Закону № 1105-ХІV, роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.
За змістом статті 46 Закону № 1105-ХІV, фінансування Фонду здійснюється за рахунок, зокрема, внесків роботодавців та капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, наведеними нормами Цивільного кодексу України та Закону № 1105-ХІV, передбачено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їх життя. Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів, коли страхувальник припинить свою діяльність та не буде сплачувати страхові внески. При цьому, визначено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства - банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 765 від 06.05.2000р. (далі Постанова).
Відповідно до абзацу другого пункту 1 Постанови, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.
За змістом пункту 3 Постанови, капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем для визначення періоду, на який розраховувалася капіталізація платежів щодо осіб, яким безстроково встановлений відсоток втрати працездатності та призначені страхові виплати використано дані середньої очікуваної тривалості життя осіб, надані Державною службою статистики України.
Згідно наявному у матеріалах справи розрахунку, загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілими складає 606701,75 грн.
Відповідно до пункту 4 статті 34 Закону України № 1105-ХІV - Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Відділенням Фонду було надано копії виписок із Актів огляду МСЕК потерпілих осіб, які отримали виробничі травми та професійні захворювання на ДП «Дніпропетровський хлібокомбінат №2».
Відповідно до Порядку, під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.
На момент розгляду справи в суді, сума капіталізованих платежів у розмірі 606701,75 грн. відповідачем не сплачена.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Під час розгляду справи відповідач доказів сплати суми капіталізованих платежів не надав, доводи позивача не спростував.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про стягнення капіталізованих платежів є таким, що підлягає задоволенню.
Висновки щодо здійснення капіталізації платежів платоспроможної юридичної особи, яка ліквідується, на підставі Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 765, викладені у постанові Верховного Суду України від 26.06.2012р., які відповідно до приписів частини 2 статті 161 та частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими при виборі правової норми, що підлягає застосуванню для спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-11, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області до Дочірнього підприємства «Дніпропетровський хлібокомбінат №2» в особі ліквідатора Савіна Василя Олександровича про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Постанова підлягає негайному виконанню, відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Постанова не набрала законної сили 25.05.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді І.О. Лозицька І.О. Лозицька Ф.В.Рагімов