Справа № 810/462/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/462/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства "Свентовіт" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

ПП «Свентовіт» звернулися до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною відмову ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийняти податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за грудень 2014 року за № від 19.01.15 та визнання зазначеної вище податкової декларації такою, що подана в день її фактичного отримання відповідачем.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийняти податкову декларацію ПП "Свентовіт" з податку на додану вартість за грудень 2014 р. вх. №р. від 19.01.15 р.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2015 позивач подав відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року. Зазначена декларація була зареєстрована відповідачем за №.

Відповідач листом від 21.01.2015 №1067/10/10-13-15-01 повідомив позивача про те, що зазначеній вище декларації з ПДВ разом з додатками до неї було надано статус неподаткової звітності у зв'язку з тим, що дані документи не відповідають вимогам Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» №966 від 23 вересня 2014 року (далі - Наказ №966).

Зазначений лист не містить ніякий пояснень чи відомостей щодо того, які саме норми Наказу №966 були позивачем порушені, рівно як і вказується можливість для позивача дізнатись про зміст порушень та про можливість виправити порушення.

Представники позивача звертались до відповідача усно з проханням роз'яснити зміст порушень, однак таких пояснень відповідачем не було надано.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про правомірність відмови Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийняти податкову декларацію ПП "Свентовіт" з податку на додану вартість за грудень 2014 р., з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково виходив з того, що відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, - податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.46.5 ст.46 Податкового кодексу України, - форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.48. та п.48.2 ст.48 Податкового кодексу України, - форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Такі обов'язкові реквізити визначені нормою п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, а саме обов'язковими реквізитами є відомості про: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем в поданій відповідачу декларації ПДВ за грудень 2014 за № було вказано всі обов'язкові реквізити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податковим законодавством не передбачено таких повноважень відповідача як неприйняття податкової звітності у разі встановлення недостовірності відомостей, зазначених в такій звітності.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2014 року №.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали виготовлено: 02.04.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром

Т.Р. Вівдиченко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Гром Л.М.