Справа № 2-а-156/11
Суддя: Добровольський В. В.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0216/ 2-а-156/11 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Добровольський В. В. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок не доплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач має статус дитини війни. Статтею 6 Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" встановлено державну соціальну підтримку дітей війни, а саме: дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Соціальна допомога позивачу виплачується у неповному обсязі.

Вважаючи, що бездіяльністю Управлінням Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області порушується право на одержання підвищення пенсії як особі, що має статус дитини війни, позивач з відповідним позовом звернулась до суду та просила : визнати незаконними дії (бездіяльність) відповідача щодо не виплати, як дитині війни надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області провести перерахунок пенсії за останні шість місяців з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі ст. 6 Закону України № 2195-VІ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни»та виплатити не донараховану суму.

Відповідно до ч. 4 ст.183-2 КАС України справа в порядку скороченого провадження розглядається без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях (а.с. 11). Зокрема, із тексту заперечень слідує, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а сам Закон не передбачає мінімального розміру пенсії. Частиною 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а ч. 2 ст. 73 цього Закону заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом. Коштів для виплати дітям війни допомоги на рахунок управління ПФУ у Мурованокуриловецькому районі з Державного бюджету не надходило.

Розглянувши справу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 1 Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 р. "Про соціальний захист дітей війни" позивач, має статус дитини війни особа, яка є громадянкою України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Зазначена обставина підтверджується копією паспорта (а.с.7).

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" встановлено державну соціальну підтримку дітей війни, а саме: дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зазначена соціальна допомога повинна виплачуватися щомісячно .

Довідкою відповідача (а.с.8) стверджується, що позивачу надбавка до пенсії згідно Закону України № 2195- IV виплачується у неповному обсязі: з січня 2008 року в сумі 47 гривень, з 22 травня 2008 року - 48 гривень 10 копійок, з 1 липня 2008 року 48 гривень 20 копійок та з 1 жовтня 2008 року по теперішній час - 49 гривень 80 копійок.

У 2010-2011 роках зазначена стаття 6 Закону України № 2195-ІV жодним Законом України не була змінена чи скасована, а тому є діючою і підлягає застосуванню.

Щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що використовується для визначення розміру підвищення до пенсії дитині війни, суд виходить з наступного:

У ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визначено, що законодавство України про соціальний захист дітей війни складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України; державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності із ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, № 1058-IV мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом, причому виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначається мінімальний розмір пенсії за віком (ч. 2 ст. 5 цього Закону). Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною першою ст. 2 Закону України від 15.07.1999 року «Про прожитковий мінімум»визначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином, при визначені розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України № 2195- IV застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В 2010 році прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність визначений Законом України від 20.10.2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» та становить з липня - 709 грн., з 1 жовтня 723 грн., з 1 грудня 922 грн. На 2011 рік прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність визначений Законом України №2857-VI від 23.12.2010 року «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 2 положення «Про Пенсійний Фонд України»також встановлено, що у своїй діяльності він керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України та цим Положенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

Отже, з огляду на вищенаведене, Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі, як орган якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням положень встановлених: ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Законом України від 20.10.2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», Законом України №2857-VI від 23.12.2010 року «Про Державний бюджет України на 2011 рік», а не керуватись при нарахуванні та виплаті щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни підзаконним нормативно - правовим актом, яким є Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Однак, відповідач у порушення зазначених положень Законів та Конституції України позивачу, як дитині війні не нараховує та не виплачує щомісячну державну соціальну допомогу у повному обсязі до пенсії, чим допустив порушення прав позивача.

Заперечення проти позову відповідача про те, що відсутнє фінансування для проведення доплати у визначеному Законом розмірі не приймається до уваги, оскільки відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України №2195-ІV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" доплат до пенсій не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Законом України № 2195-ІV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" передбачено довічну щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка в силу ст.22 Конституції України обмежена або скасована бути не може. Позивач просить таку надбавку стягнути з відповідача до моменту звернення до суду, однак право позивача на таку соціальну допомогу продовжує існувати і після звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України суд при вирішенні справи може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень. Порушене право позивача слід захистити таким чином, щоб запобігти виникненню умов, які становлять таке порушення та не допустити подальшого існування таких умов, тобто слід УПФ у Мурованокуриловецькому районі зобовязати нараховувати та щомісячно виплачувати позивачу передбачену ст.6 Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" державну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з 14 вересня 2010 року (шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав) і по день припинення права на таку допомогу.

Відповідно до положень статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету. При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатила 3 гривні 40 копійок судового збору (державного мита).

Керуючись ст. 19 ч. 2, ст.22 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6, 7 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 р. Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 1, 28 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України від 15.07.1999 року «Про прожитковий мінімум», ч. 1 ст. 2, ст.ст. 9, 10, 11, 94, 159, 161, 162, 163, ч. 2 ст. 186, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо не доплати до пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну 30% соціальну допомогу , передбачену ст.6 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" з 14 вересня 2010 року по день припинення права на таку допомогу. В даній частині зобовязати відповідача виконати постанову - негайно.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору (державного мита) 3 гривні 40 копійок .

Апеляційна скарга на постанову може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги постанова , якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набранням законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя :