Справа № К/9991/90084/11-С
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2015 р. К/9991/90084/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у письмовому провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року по справі № 2а-4091/09/1370

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова

(далі - Управління)

до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області

(далі - ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області)

про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року Управління звернулось до суду з позовом до ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 30 квітня 2010 року № ВП 16843357 про накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем на підставі виконавчого листа від 2 грудня 2009 року № 2а-5510/2008, виданого Львівським окружним адміністративним судом, 25 січня 2010 року відкрито виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання судового рішення.

30 квітня 2010 року за невиконання Управлінням рішення суду відповідачем винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 510 грн.

Частинами 1 та 2 статті 75 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням на виконання постанови державного виконавця було надіслано повідомлення, в якому зазначено, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду по справі № 2а-5510/2008 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова проведено відповідний перерахунок пенсії, суму доплати включено у додаткову відомість, виплата за якою буде проведена за наявності фінансування з Державного бюджету України. При цьому позивач зазначив, що фінансування на виплату пенсії здійснюється централізовано Пенсійним фондом України згідно з потребою, інші наявні кошти, які б могли бути спрямовані на виконання рішень суду, в Управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова відсутні.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002року № 8-2 (далі Положення), управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі Управління) є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

На підставі аналізу зазначених норм права суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 березня 2015 року №21-66а15

За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Управління підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова про накладення штрафу від 30 квітня 2010 року № ВП16843357 - скасуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позов Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова задовольнити.

Визнати протиправними дії Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Скасувати постанову Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 30 квітня 2010 року ВП№ 16843357 про накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Постанова набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.