Справа № 359/2698/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/2698/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Муранова-Лесів І.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області про визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з уточненим адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними дії відповідача в частині виключення інших виплат із складу заробітку, з якого здійснювалося нарахування її пенсії; зобов'язати відповідача з 03.06.2008 року перерахунок її пенсії, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії : матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 6300,54 гривень, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3308,89 гривень, грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в сумі 1250,04 гривень та індексацію в сумі 345,74 гривень за період з 01.06.2006 року по 31.05.2008 року в розмірі 83 % з виплатою довічно; зобов'язати відповідача виплатити різницю між перерахованою та отриманою пенсією починаючи з 03.06.2008 в розмірі 83% від заробітку для обчислення пенсії (а. с. 1-7, 69-72).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має стаж держаної служби 6 років 2 місяці 10 днів та стаж службовця в ОМС - 6 років 10 місяців 14 днів. З 03.06.2008 року відповідачем їй було призначено пенсію відповідно до ст. 37 ЗУ «Про Державну службу» на підставі довідок виданих Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області. Однак при обчисленні пенсії відповідачем не було враховано матеріальну допомогу на оздоровлення - 6300,54 гривень, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі - 3308,89 гривень, грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в сумі - 1250,04 гривень та індексацію в сумі - 345,74 гривень.

26 березня 2015 року позивач звернулась із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області з проханням включити суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення їй пенсії відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» та надала довідку від 06.04.2015 року №6-156, видану Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернігівській області про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 06.2006 року по 05.2008 року сума інших виплат, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, становить : оздоровчі - 6300,54 гривень, соцпобутова - 3308,89 гривень, індексація - 345,74, по постанові 212- 1250,04 гривень (а. с. 77-79).

Листом від 16.01.2015 року відповідач відмовив у задоволенні вимог. Позивач вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та Постанові Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року, які передбачають включення інших виплат до складу заробітної плати, з якої були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та має нараховуватись пенсія. Зазначені дії відповідача призвели до зменшення суми належної позивачу пенсії. Вирішуючи даний спір, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду звертає увагу на таке.

Згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про державну службу» державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Тобто, надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, які вказані позивачем, та матеріальна допомога в розумінні статті 33 Закону України «Про державну службу» належать до додаткових видів грошового забезпечення і приймаються при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільненні зі служби після їх запровадження.

Відповідно до вимог ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція відображена у Постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012р. по справі №21-430а11 та, на підставі ст.244-2 КАС України, є обов'язковою для застосування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що види оплати праці та інших виплат, які враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсії, не повинні виходити із складової заробітної плати, яку отримував державний службовець на час виходу на пенсію, оскільки таке звуження суперечить ст.37-1 Закону України «Про державну службу».

Стосовно позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплату позивачу пенсії за період з моменту призначення пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, а саме в межах шестимісячного строку, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач раніше не звертався до суду із заявами про перерахунок і виплату недоотриманої пенсії, щодо розміру якої був обізнаний. Крім того, норми законодавства, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, є загальновідомими та діяли у зазначений позивачем період.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що підстави для відновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду відсутні.

Враховуючи те, що позивач звернулась з позовом до адміністративного суду 26.03.2015, позовні вимоги про здійснення перерахунку пенсії за період з моменту призначення пенсії по 26.09.2014 року не підлягають задоволенню з підстав пропуску строку звернення до суду відповідно до ч.1 ст.100 КАС України.

При цьому, судова колегія зауважує, що суд першої інстанції, як вбачається з резолютивної частини постанови, дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області здійснити з 26.09.2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 01.06.2006 року по 31.05.2008 року в розмірі 83% з виплатою довічно.

Однак з такою позицією місцевого суду, колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, оскільки обраний спосіб захисту порушення прав на майбутнє, не передбачений чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області здійснити з 26.09.2014 року, перерахунок пенсії ОСОБА_2, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 6300,54 гривень, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі - 3308,89 гривень, грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в сумі -1250,04 гривень та індексацію в сумі - 345,74 гривень, за період з 01.06.2006 року по 31.05.2008 року в розмірі 83 %».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя: В.О. Аліменко

Судді: Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.