Справа № 127/4768/15-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/4768/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

27 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Згідно зі статтями 183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, позивач являється інвалідом А1 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 22 червня 2012 року та отримує пенсію по інвалідності.

Згідно з відповіддю № 589/Б-12 від 03 грудня 2014 року заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 червня 2004 року, розмір пенсії станом на 01 грудня 2014 року становить 1302, 68 грн., в тому числі основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення 689, 68 грн., з урахуванням мінімального розміру пенсії 1252, 68 грн., надбавка на догляд інваліду 1 групи 50, 00 грн.

В лютому 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому державної соціальної допомоги на догляд в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до вимог Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам".

У відповіді № 73/Б 12 від 24 лютого 2015 року заступника начальника Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області зазначено, що згідно умов призначення державної соціальної допомоги на догляд ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам», надається особам, яким призначено пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і які є інвалідами 1 групи. Оскільки ОСОБА_2 не являється інвалідом війни 1 групи та отримує пенсію не за вислугою років, а по інвалідності, як інвалід 1 групи згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстав для призначення державної соціальної допомоги на догляд у Головного управління немає .

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся за захистом до суду.

Суд І інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач має право на державну соціальну допомогу на догляд, а тому відповідач діяв всупереч пенсійному законодавству України.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» громадяни України, які досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону або є інвалідами і не одержують пенсію та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

В силу ч. 1 ст. 7 вказаного Закону державна соціальна допомога на догляд призначається інвалідам війни з числа військовослужбовців та інших осіб, яким призначено пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" : а) інвалідам I групи; б) інвалідам II групи, які є одинокими та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду; в) інвалідам III групи, які є одинокими та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду.

Тобто, ч. 1 ст. 7 вищезазначеного Закону, на яку посилається позивач, чітко врегульовує коло осіб, яким призначається соціальна допомога, а саме: інвалідам війни з числа військовослужбовців та інвалідам війни з числа інших осіб.

Таким чином, для отримання державної соціальної допомоги на догляд необхідно бути інвалідом війни та підпадати під інші критерії, визначені законодавством.

Вищезазначені умови призначення державної соціальної допомоги на догляд передбачені і в Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року № 261.

Позивач отримав інвалідність в результаті нещасного випадку, не пов'язаного з виконанням службових обов'язків, а не на війні, що підтверджується довідкою МСЕК від 22 червня 2012 року.

Крім того, позивач отримує пенсію не за вислугу років, а по інвалідності.

З огляду на вищевикладене, колегія суду дійшла висновку, що позивач не має законних підстав для призначення йому державної соціальної допомоги на догляд, а відтак у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Таким чином, при вирішенні спору суд І інстанції врахував не всі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду І інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.