Справа № 823/1093/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року справа № 823/1093/15

16 год. 35 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю:

прокурора - Линдюка В.С.,

представника позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом прокурора Кам'янського району в інтересах держави в особі Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5113 грн. 95 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кам'янського району звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5113 грн. 95 коп.

Позивач зазначає, що відповідач має податковий борг з орендної плати за землю за серпень-грудень 2014 року, який останнім у добровільному порядку не сплачений, а тому позивач просить стягнути його в судовому порядку.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши наявні матеріали справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні суд встановив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований суб'єктом господарювання 08.07.2005р., перебуває на обліку як платник податків.

При дослідженні письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що між Кам'янською міською радою Черкаської області та відповідачем укладено договір оренди землі від 01.10.2010р., строком на 5 років. За цим договором сторони домовились, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови під розміщення існуючої частини будівлі для здійснення комерційної діяльності, площею 0,0209 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Договір зареєстровано у Кам'янському районному відділі регіональної філії ДП «Центрального державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.11.2010р. за № 80.

Згідно пункту 9 зазначеного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 904 (дві тисячі дев'ятсот чотири) грн. 26 коп.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, відповідач подав позивачу податкову декларацію від 20.02.2014р. з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2014 рік, в якій визначено загальний річний розмір орендної плати за землю в сумі 11 865 грн. 41 коп., при щомісячній сплаті в сумі 988 грн. 78 коп. та за грудень 2014 року в сумі 988 грн. 83 коп.

При вирішенні спору суд враховує, що статтею 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV (далі - Закон № 161) встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 5 Закону № 161 встановлено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 13 Закону № 161 договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статті 21 Закону № 161 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Отже, справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, а також відповідальність платників та контроль за правильністю її обчислення і справляння здійснюється відповідно до Податкового кодексу України.

Як встановлено судом, контроль за справлянням орендної плати до бюджету покладено на позивача.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу положень пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Як передбачено пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За змістом положень пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Тобто, з наведеного випливає, що відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячно суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним річній декларації з орендної плати за земельні ділянки, однак свій обов'язок вчасно та в повному обсязі не виконав, а тому така сума визнається податковим боргом платника податків.

При дослідженні в судовому засіданні письмових матеріалів справи, судом встановлено, що за наслідками камеральної перевірки відповідача щодо подання декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, посадовими особами позивача складено акт № 736/15-НОМЕР_1 від 18.11.2014р., яким зафіксовано несвоєчасне подання відповідачем податкової декларації з плати за землю за 2013 рік. На підставі цього акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2014р., яким відповідачу нараховано штрафні санкції в розмірі 170 грн.

Пунктом 116.1 статті 116 Податкового кодексу України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

У відповідності до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В силу положень пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податковим боргом в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що наведене вище податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу за адресою його місця проживання, однак не вручено останньому з незалежних від позивача причин, а отже вважається врученим. В свою чергу, сума грошового зобов'язання, визначена в цьому рішенні, є узгодженою, оскільки відомості про його оскарження відповідачем не надані.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу № 387-25 від 03.02.2014р. на суму податкового боргу 1 972 грн. 72 коп.

За змістом положень пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Приймаючи до уваги ту обставину, що сума податкового боргу відповідача збільшилась, стягненню підлягає вся сума податкового боргу.

Таким чином, зважаючи, що позивачем заявлена сума податкового боргу за серпень-грудень 2014 року податкового боргу в сумі 4 943 грн. 95 коп. та штрафні санкції в сумі 170 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача податкового боргу, який в загальному розмірі становить 5 113 грн. 95 коп., що також підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача.

Згідно підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 18005, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в дохід бюджету через Кам'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління державної фіскальної служби в Черкаській області, що знаходиться за адресою: вул. Декабристів, 2, м. Кам'янка, Черкаської обл., 20801, ідентифікаційний код 39604066, кошти в сумі 5 113 (п'ять тисяч сто тринадцять) грн. 95 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 29.05.2015р.