Справа № 826/2387/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2387/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 квітня 2015 року № 826/2387/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання нечинною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось державне підприємство «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» (надалі – ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва», позивач) до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі – ДПІ у Святошинському районі м. Києва, відповідач) про визнання нечинною та скасування як неправомірної вимоги № Ю-74 від 03.11.2014р. про сплату боргу (недоїмки), застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Свої позовні вимоги ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» обґрунтовує тим, що сплата єдиного соціального внеску здійснювалась позивачем по мірі надходження коштів, до або під час виплати заробітної плати (пропорційно). На інші цілі кошти не витрачалися. Затримка сплати грошових зобов’язань у 2014 році відбулася не з вини позивача.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, письмових заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» (код за ЄДРПОУ 00472609) заснований Державним агентством рибного господарства України на основі державної власності та є платником єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

У зв’язку з тим, що за ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» обліковувалась заборгованість перед Державним бюджетом зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, першим заступником начальника ДПІ у Святошинському районі м. Києва сформовано на направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2014 № Ю-74.

Вказаною вимогою визначена сума боргу у розмірі 155 246,11 грн., нарахований штраф у розмірі 842,75 грн. та пеня у розмірі 280,42 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся із скаргами до контролюючих органів вищого рівня.

Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві №3134/10/26-15-10-08від 25.12.2014р. та рішенням ДФС України від 23.01.2015р. №1676/6/99-99-10-01-07-15 первинна та повторна скарги позивача залишені без задоволення, а вимога про сплату боргу (недоїмки) – без змін.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VІ, який набрав чинності з 01.01.2011р. (надалі – Закон № 2464-VІ) визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації інші юридичні особи утворені відповідно до законодавства України незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання які, використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору укладеного з фізичною особою - підприємцем), якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних – осіб підприємців, у тому числі філії, відділення, представництва, та інша відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ та організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Разом з тим, відповідно до п. 1. ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі нарахувати, обчислити, та сплатити, єдиний внесок, нарахований за календарний місяць.

Відповідно до ч. 8. ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч.6 ст. 25 Закону № 2464 у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховується в рахунок сплати недоїмки, штрафів, пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку за формою та у строки встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізує митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов’язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 6.3 та 6.4 «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове соціальне страхування», затвердженої наказом Міндоходів України від 09.09.2013р. № 455, у разі якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску надсилається вимога про її сплату.

Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з картки особових рахунків платників податків на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, за останнім станом на 31.10.2014р. обліковувалась заборгованість перед Державним бюджетом зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у розмірі 155 246,11 грн.

Позивач як на підставу несплати єдиного внеску зазначає суду відсутність коштів та скрутне фінансове становище підприємства.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, виписки з рахунків, позивач суду не надав.

Не надав позивач суду також доказів звернення до податкового органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу у зв’язку із затримкою бюджетних коштів, або звернення до Державного рибного агентства України із проханням про виділення коштів.

Зокрема, відповідно до ст. 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, оскільки наявність заборгованості перед Державним бюджетом зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування не заперечується позивачем, беручи до уваги той факт, що останнім не вчинено жодних дій щодо розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань, суд приходить до висновку, що податковим органом правомірно, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2014 р. № Ю-74, яку сформовано згідно даних картки особового рахунку платника станом на 31.10.2014 р.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко