Справа № 821/1311/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1311/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - Кашуби А.В., Піскуненко Л.І.,

представника відповідача - Попелишко Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВІК"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ВІК» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення від 13.01.2015 року № .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що відповідачем при проведенні перевірки не з'ясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання товару, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобов'язань та застосування санкцій. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Вважає прийняте контролюючим органом оскаржуване податкове повідомлення - рішення правомірним та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ВІК» зареєстроване в Суворовському районному управлінні юстиції у м. Херсоні 18.10.2008 р. На податковий облік взято в ДПІ у м. Херсоні як платника податків 29.09.1998 р. №1240.

Відповідно до спеціального Витягу з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України основними видами діяльності ТОВ фірма «ВІК» за КВЕД є: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; вантажний автомобільний транспорт; вантажний морський транспорт; вантажний річковий транспорт.

Також, судом встановлено, що 16.12.2014 р. відповідачем проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ фірма «Вік» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування податку на додану вартість щодо відображення правових відносин з контрагентом - постачальником «Либер» за період серпень 2014 р. та подальшої реалізації або використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг), відображення здійснених фінансово - господарських операцій у податковій звітності.

За результатами даної перевірки складено акт від 29.12.2014 року №447/21-03-22-06/30069040 (далі - акт). (а.с. 8-15).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на суму 48700,00 грн. по декларації за серпень 2014 року.

Також, встановлено порушення п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 74333,00 грн. по декларації за серпень 2014 р. (а.с. 15).

Крім цього, перевіркою неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій позивача з ПП «Либер», встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити здійснення господарських операцій позивача з ПП "Либер", яке неналежним чином оформило товарно - транспортні накладні щодо транспортування товару на адресу ТОВ фірма "Вік".

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 74333,00 грн. ( а.с. 7).

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням- рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Між позивачем та ПП «Либер» 03.06.2014 року було укладено договір поставки нафтопродуктів №03/06-14, відповідно до якого, продавець зобов'язується поставити покупцю нафтопродукти в асортименті, а саме: бензин марок А-98, А-95, А-92, а також дизельне паливо (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах договору. Асортимент та кількість товару погоджується сторонами у видатковій накладній. Ціна за одиницю товару встановлюється в рахунку на оплату та видатковій накладній. (а.с.16).

На підтвердження виконання умов даного договору, суду надано наступні докази, а саме: податковими накладними №78 від 06.08.2014 р. на загальну суму 95 300, 25 грн. у т.ч. ПДВ 15833,38 грн.), №84 від 18.08.2014 р. на загальну суму 541200,00 грн. у т.ч. ПДВ 90200,00 грн., №88 від 28.08.2014 р. на загальну суму 101 698,50 грн. у т.ч. ПДВ 16949,75 грн.); видатковими накладними №РН-0000059 від 06.08.2014 р., №РН-0000065 від 19.08.2014 р., РН-00000069 від 28.08.2014 р. на загальну суму 101698,50 грн. у т.ч. ПДВ 16949,75 грн. (а.с. 19-22).

Розрахунки між позивачем та його контрагентом проводилися у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №2730 від 06.08.2014 р., №2739 від 18.08.2014 р., №2758 від 28.08.2014 р., №2761 від 29.08.2014 р.; картками рахунку 631 за серпень 2014 р., карткою рахунку 281 за серпень 2014 р. (а.с. 23-26, 34-35).

Транспортування придбаного товару здійснювалося ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, що підтверджується товарно - транспортними накладними №06/08 від 06.08.2014 р., №19/08 від 19.08.2014 р., товарно - транспортною накладною №28/08-1 від 28.08.2014 р. ( а.с.27-29).

Фактичне використання у власній господарській діяльності придбаного позивачем товару підтверджується подальшою його реалізацією та використанням у виробничих потребах.

Так, 14.08.2014 р. позивачем з нерезидентом - компанією SURAT DENIZ EVI TICARET LTD.STI, Турція, за дорученням оригінального судновласника Al Jamil Shipping Co.S.A., Гондурас (далі Компанія), укладено контракт №01-08/2014 р. Відповідно до контракту, ТОВ фірма «Вік» зобов'язується поставити на адресу компанії дизельне паливо у кількості 30 тонн. ( а.с. 30-37).

На виконання умов зазначеного договору, позивач поставив дизельне паливо у вказаній кількості, а компанія даний товар прийняла та оплатила, що підтверджується наданими суду доказами, а саме: податковою накладною №74 від 28.08.2014 р. на загальну суму 580 499,00 грн., накладною (бункерною розпискою) від 20.08.2014 р., вантажно - митною декларацією №508040000/2014/002683, карткою рахунку:362 за серпень 2014 р. ( а.с. 38-41).

Також, 11,29 тонн дизельного палива, придбаного у ПП «Либер», використано позивачем для заправки теплохода «О.Житник», який належить на праві приватної власності позивачу та використовується ним у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими суду доказами, а саме: місячним звітом про розхід палива за серпень 2014 р., оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 105 місця зберігання; необоротні активи за серпень 2014 р. (а.с.42-43).

Крім цього, в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив здійснення господарських операцій по перевезенню товару на замовлення ПП «Либер» до ТОВ фірма «ВІК».

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо надання (придбання) послуг з перевезення вантажів.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень порушення п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на суму 48700,00 грн. по декларації за серпень 2014 року та порушення п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 74333,00 грн. по декларації за серпень 2014 р., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень п.198.3 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № , прийняте відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області № від 13.01.2015 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю фірма "ВІК" зменшено розмір від'ємного значення суми з податку на додану вартість в розмірі 74333,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВІК" () судовий збір в сумі 182, 70 грн. (Сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 травня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.3