Справа № 815/2085/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2085/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року

11год.00хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі головного державного виконавця Щеглової Євгенії Віталіївни про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд визнати дії Головного управління юстиції в Одеській області Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби в особі головного державного виконавця Щеглової Євгенії Віталіївни щодо не надсилання стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження по справі №815/4221/14 неправомірними та зобов'язати відповідача надати вказану постанову, визнати постанову Головного управління юстиції в Одеській області Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби в особі головного державного виконавця Щеглової Євгенії Віталіївни від 28.01.2015 року про закінчення виконавчого провадження по справі №815/4221/14 незаконною та скасувати її, зобов'язати відповідача у триденний термін відновити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду по справі №815/4221/14.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду по адміністративній справі №815/4221/14. Після отримання вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження позивач не отримував від відповідача жодних відомостей щодо даного виконавчого провадження та 07 квітня 2015 року під час судового розгляду справи №2а-9639/10/1570 позивачу було вручено постанову про закінчення виконавчого провадження по адміністративній справі №2а-9639/10/1570 від 28 січня 2015 року.

При цьому, на думку позивача, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена незаконно з порушенням положень Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідач не вжив всіх необхідних заходів для виконання рішення суду по адміністративній справі, безпідставно та протиправно закінчив виконавче провадження, у зв'язку з чим оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а виконавче провадження - відновленню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, також позивач просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, жодних клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Також від відповідача заперечень на адміністративний позов не надано, на протокольну ухвалу суду від 27.04.2015 року про витребування матеріалів пов'язаних з виконанням виконавчого листа від 10.11.2014 року №815/4221/14, документи не надано.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 10 листопада 2014 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №815/4221/14 видано виконавчий лист про зобов`язання Відділу Держземагентства України у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії НОМЕР_1, виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційний номером №01.05.516.00114 та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_2, виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційний номером №01.05.516.00115. Стягувачем зазначено ОСОБА_1

09.12.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області розглянута заява ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №815/4221/14 виданого 10.11.2014 року та прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі ст.. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий лист направлено до відділу ДВС не за місцем його виконання). У зв'язку з чим, позивач звернувся з заявою про примусове виконання виконавчого листа №815/4221/14 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

25 грудня 2014 року на підставі виконавчого листа №815/4221/14 від 10 листопада 2014 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45910625 про зобов`язання Відділу Держземагентства України у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії НОМЕР_1, виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційний номером №01.05.516.00114 та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарства, серії НОМЕР_2, виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційний номером №01.05.516.00115.

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказав боржнику про необхідність самостійно виконати вимоги виконавчого документу у 7-денний термін з дня винесення постанови, та направити на адресу Відділу до закінчення строку наданого для самостійного виконання копії документів, підтверджуючих виконання вимог виконавчого документу.

В подальшому, 28 січня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/4221/14, виданого 10 листопада 2014 року, в якій зазначено, що згідно листа Відділу Держземагентства у Біляївському районі Одеської області від 19.01.2015 року за вих. №1502-0.3/104/2-15, у зв'язку зі змінами в законодавстві, що відбулись 01.01.2013 року вказане рішення не може бути виконано Відділом з поважних причин, а саме: "…у зв'язку із тим, що на сьогоднішній день, згідно Порядку ведення Державного земельного кадастру, скасування державним кадастровим реєстратором в Поземельній книзі запису "Відомості про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно", у тому числі про власника (користувача) земельної ділянки, можливо лише при отриманні від органу реєстрації речових прав інформації про зареєстровані речові права на земельні ділянки органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, а саме після скасування речових прав на земельну ділянку… У зв'язку із тим, що резолютивна частина рішення суду не містить вимоги про зобов'язання органу державної реєстрації прав вчинити дії щодо припинення права власності на земельну ділянку - Управління на даний час позбавлено можливості скасувати в Поземельній книзі записи про земельну ділянку площею 0, 25 га для споруд та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тим більше скасувати в книзі про державну реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_2 від 16 травня 2005 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.05.516.00114 та 01.05.516.00115.".

Також в постанові зазначено, що рішення суду не виконано Відділом Держземагентства у Біляївському районі Одеської області з поважних причин і виконання цього рішення не може бути проведено без участі боржника та оскільки рішення суду не виконано з поважних причин державним виконавцем не застосовувались заходи примусового виконання, а саме з винесення постанов про накладення штрафу та направлення подання до правоохоронного органу.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, а дії державного виконавця протиправними, оскільки відповідач зобов'язаний був здійснювати усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання. При цьому, позивач зазначив про те, що копія постанови про закінчення виконавчого провадження йому державним виконавцем не направлялась та йому вказану постанову від 28 січня 2015 року вручено лише 07 квітня 2015 року супровідним листом Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року.

Суд погоджується з правовою позицією позивача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно приписів статті 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом із тим, відповідач не надав до суду жодних доказів направлення позивачу, як стягувачу у виконавчому провадженні, у триденний строк копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року.

При цьому, з пояснень позивача вбачається, що копію постави про закінчення виконавчого провадження по адміністративній справі на його адресу відповідачем направлено не було, про її існування позивач дізнався під час розгляду справи №2а-9639/10/1570 та 07.04.2015 року звернувся до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду з метою її отримання.

Доказів надсилання копії постанови про закінчення виконавчого провадження або інших доказів її отримання позивачем, відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

У відповідності з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виключний перелік підстав, за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню, наведено у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

В свою чергу частиною 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження, підставою для її винесення слугував лист Відділу Держземагентства у Біляївському районі Одеської області від 19.01.2015 року, у якому боржник повідомив відповідача про неможливість виконання судового рішення у зв'язку з тим, що Відділ Держземагентства позбавлений повноважень виконати вимоги виконавчого документу щодо скасування в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_2 від 16 травня 2005 року на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 01.05.516.00114 та 01.05.516.00115.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови держвиконавця, суд встановив, що висновок про неможливість виконання боржником постанови суду згідно виданого 10.11.2014р. виконавчого листа №815/4221/14 грунтується на повідомлених у листі від 19.01.2015р. відомостях боржником щодо відсутності з 01.01.2013р. у нього повноважень на вчинення дій, які він зобов'язаний вчинити за рішенням суду.

З цих підстав держвиконавець зробив висновок про невиконання боржником рішення з поважних причин та закінчив виконавче провадження згідно п.11 ч.1 ст.49 Закону, оскільки рішення суду не може бути виконано без участі боржника.

Проте описані в постанові від 28.01.2015р. обставини не свідчать про наявність обставин, встановлених ч.3 ст.75, п.11 ч.1 ст.49 Закону, оскільки вони виникли не у зв'язку з неучастю боржника у виконанні судового рішення, а внаслідок ймовірного виникнення обставин, що свідчать про неможливість або ускладненість виконання судового рішення у встановлений ним спосіб та згідно визначеного рішенням порядку.

З положенням ч.1 ст.36 Закону кореспондуються приписи ч.1 ст.263 КАС України: «За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.».

Також постанова від 28.01.2015р. не містить даних про повернення виконавчого листа від 10.11.2014р. №815/4221/14 до Одеського окружного адміністративного суду, такі докази не надані також і відповідачем.

Матеріали справи також не містять доказів здійснення державним виконавцем дій спрямованих на виконання судового рішення, при цьому державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 28 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №45910625 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає положенням ч.3 ст.75, п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

З огляду на зазначене, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача у триденний термін відновити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду по справі №815/4221/14, оскільки обов'язок відповідача протягом трьох робочих днів відновити виконавче провадження у разі скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження виникає безпосередньо з приписів ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження".

Також не може бути задоволена вимога про зобов'язання відповідача надати постанову від 28.01.2015р., оскільки ця постанова надана безпосердньо суду самим позивачем в ході розгляду справи та скасована як противна.

Суд також зазначає, що ОСОБА_1 обґрунтовано вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови, які визначаються для його вимог за правилами абз.2 ч.2 ст.181 КАС України. Відповідачем не надано доказів щодо дати отримання позивачем оскарженої постанови на спростування доводів позивача стосовно її отримання після 07.04.2015 року.

Оскільки ч.2 ст.181 КАС України встановлено 10 денний строк на оскарження рішення державного виконавця, а позивач звернувся до суду з позовом 08.04.2015р., цей строк ним пропущений, але з поважних причин.

Відповідно до ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання. Ухвала суду про відмову в поновленні чи продовженні пропущеного процесуального строку може бути оскаржена особами, які беруть участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Відтак для розгляду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом немає процесуальних підстав, оскільки правила поновлення пропущених процесуальних строків не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не виконано свій процесуальний обов'язок.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме, в частині визнання дій протиправними та скасування оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають як передчасні та необґрунтовані.

Керуючись ст.128, ст. ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі головного державного виконавця Щеглової Євгенії Віталіївни про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області щодо ненадіслання ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №815/4221/14.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №815/4221/14

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян