Справа № 803/944/15-а
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 803/944/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23 квітня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

За наслідками проведення документальної планової виїзної перевірки підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вимог валютного та іншого законодавства Луцькою ОДПІ складено акт від 09 квітня 2015 року за № 1307/17-01/НОМЕР_9.

Відповідно до висновків вказаного акту, контролюючим органом виявлено порушення, в тому числі, пунктів 198.3, 198.4 статті 198 Податкового кодексу України (ПК України) - завищено податковий кредит, а тому підлягає донарахуванню податок на додану вартість за червень 2014 року в розмірі 19 808 грн.

На підставі акту № 1307/17-01/НОМЕР_9 від 09 квітня 2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 29 720 грн., з них: 19 808 грн. за основним платежем, 9 904 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач просив визнати протиправним і скасувати з наступних підстав.

Податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем пунктів 198.3, 198.4 статті 198 ПК України, оскільки у травні 2014 року позивачем були придбані транспортні засоби (ТЗ): причіп марки SAMRO, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_3 (сума сплаченого ПДВ - 4 389 грн. 11 коп.); вантажний автомобіль марки MAN, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_4 (сума сплаченого ПДВ - 15 418 грн. 41 коп.), а сплачені суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, при цьому вказані транспорті засоби зареєстровані на ОСОБА_3 як на фізичну особу, а не як на суб'єкта господарювання.

Позивач вважає що висновок щодо безпідставності включення сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту є протиправним і таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, суперечить статті 198 ПК України, статті 51 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, транспортні засоби реєструються за юридичними чи фізичними особами, при цьому реєстрація транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Придбані транспорті засоби в подальшому використовувались підприємцем ОСОБА_3 в оподатковуваних операціях в межах його господарської діяльності, що підтверджується актами прийняття на баланс основних засобів, договорами страхування, актами здачі-прийняття робіт, подорожніми листами та квитанціями на придбання пального, а також підтверджено в аті перевірки (підпункт 1.7 пункту 1 акту від 09 квітня 2015 року за № 1307/17-01/НОМЕР_9).

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23 квітня 2015 року.

Відповідно до письмових заперечень проти позову від 26 травня 2015 року (а.с. 80) відповідач адміністративний позов не визнав. В обґрунтування заперечення вказав, що відповідно до пункту 198.4 статті 198 ПК України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Оскільки, згідно із пунктом 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами, тому до податкового кредиту фізичної особи-підприємця можливе включення податку на додану вартість з приводу придбання транспортних засобів, зареєстрованих лише на суб'єкта господарювання (а не приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях. Позивачем в травні 2014 року до податкового кредиту були включені суми з придбання транспортних засобів, які зареєстровані на нього, як на фізичну особу, чим порушено вимоги пунктів 198.3, 198.4 статті 198 ПК України - завищено податковий кредит за травень 2014 року на 19 808 грн., а тому податкове повідомлення-рішення про донарахування ПДВ на вказану суму є правомірним.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнає з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкове повідомлення-рішення № від 23 квітня 2015 року, прийняте відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялось на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому воно є протиправним та підлягає до скасування.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 07 грудня 1993 року зареєстрований як суб'єкт господарювання; одним із видів економічної діяльності підприємця є вантажний автомобільний транспорт. Дані обставини стверджуються спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20560897 від 14 травня 2015 року (а.с. 75).

На підставі зовнішньоекономічного контракту № 39/13 від 02 грудня 2013 року, згідно із рахунками-фактурами F VAT 1/E/2013, F VAT 2/E/2013 від 02 грудня 2013 року, митними деклараціями № 205070000/2013/059882, № 205070000/2013/059875 від 06 грудня 2013 року, підприємцем було придбано і поставлено на територію України вантажний автомобіль марки MAN TGL 12.240, 2006 року випуску, причіп марки SAMRO, 1991 року випуску. При купівлі вказаних транспортних засобів підприємцем сплачено ПДВ в сумі 4 389 грн. 11 коп. і 15 418 грн. 41 коп. відповідно, а всього - 19 808 грн. (а.с. 33-34, 35,36-37, 38).

10 грудня 2013 року позивачем було зареєстровано транспортні засоби в органі державної автомобільної інспекції (державний номер НОМЕР_5, державний номер НОМЕР_6) та отримано відповідні свідоцтва серії НОМЕР_7, серії НОМЕР_8 (а.с. 39). У свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу вказано, що власником ТЗ є ОСОБА_3.

10 грудня 2013 року придбані ТЗ зараховано на баланс основних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, що стверджується актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с. 40, 42).

Сплачений податок на додану вартість у розмірі 19 808 грн. включений позивачем до складу податкового кредиту в податковій декларації з ПДВ за травень 2014 року, що зафіксовано в розділі "Податковий кредит" акту від 09 квітня 2015 року (а.с. 21).

Наведені обставини сторонами не заперечуються, стверджені представниками сторін в судовому засіданні.

На підставі направлень № 000555, № 000556 від 13 березня 2015 року, наказу № 474 від 02 березня 2015 року посадовими особами Луцької ОДПІ з 13 березня по 02 квітня 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вимог валютного та іншого законодавства.

За результатами вказаної перевірки Луцькою ОДПІ складено акт від 09 квітня 2015 року за № 1307/17-01/НОМЕР_9, відповідно до висновків якого виявлено порушення, в тому числі, пунктів 198.3, 198.4 статті 198 ПК України - завищення податкового кредиту в травні 2014 року на 19 808 грн. (а.с. 6-31). На підставі акту № 1307/17-01/НОМЕР_9 від 09 квітня 2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 29 720 грн., з них: 19 808 грн. за основним платежем, нараховано 9 904 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 32).

Висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що згідно із пунктом 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами, тому до податкового кредиту фізичної особи-підприємця можливе включення податку на додану вартість з приводу придбання транспортних засобів, зареєстрованих лише на суб'єкта господарювання (а не приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях. Тому, позивачем в травні 2014 року до податкового кредиту безпідставно були включені суми ПДВ з придбання транспортних засобів, які зареєстровані на нього, як на фізичну особу.

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо завищення позивачем податкового кредиту за травень 2014 року на 19 808 грн. з огляду на наступне.

Податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.4 статті 198 ПК України визначено, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 товарів/послуг, цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Факт придбання позивачем вантажних автомобілів підтверджується належними доказами, відповідачем не заперечено і не спростовано.

Як було встановлено судом, дані автотранспортні засоби придбані підприємцем ОСОБА_3 для використання в господарській діяльності. Як свідчать копії реєстру документів за 2014 рік - актів наданих послуг по перевезенню вантажів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортних накладних, реєстру подорожніх листів, платіжних документів на придбання паливно-мастильних матеріалів, ОСОБА_3 займається господарською діяльністю із надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом. Придбані автотранспортні засоби використовуються в межах оподатковуваних операцій підприємця ОСОБА_3, оскільки ними фактично здійснювалися внутрішні перевезення вантажів, про що свідчать товарно-транспортні накладні (а.с. 48-73).

Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 дотримані вимоги чинного законодавства щодо визначення у травні 2014 року суми податкового кредиту за операціями придбання автотранспортних засобів.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що до складу податкового кредиту фізичної особи-підприємця можливе включення сум ПДВ з придбання транспортних засобів, які зареєстровані лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Вказане кореспондується з нормами чинного законодавства, яке регламентує право власності фізичних осіб, уточнюючи його, та не обмежує можливості використовувати транспортні засоби у підприємницькій діяльності для реалізації прав власника.

Статтею 51 Цивільного кодексу України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Податковим законодавством не встановлено особливих умов для формування податкового кредиту для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, перевірених доказами, суд приходить до висновку про відсутність порушень позивачем пунктів 198.3, 198.4 статті 198 ПК України.

Оскільки Луцькою ОДПІ не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 23 квітня 2015 року, то суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (а.с. 2).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № від 23 квітня 2015 року про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 29 712 грн., в тому числі 19 808 грн. - за основним платежем і 9 904 грн. - штрафна (фінансова) санкція.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_9) з Державного бюджету України 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 02 червня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова