Справа № 283/3893/13-а (2а/283/6/14)
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ К/800/17050/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Цуркана М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 18 січня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 18 січня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області у проведенні перерахунку ОСОБА_4 пенсії державного службовця.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області провести перерахунок отримуваної ОСОБА_4 пенсії державного службовця з 01 листопада 2013 року відповідно до Закону України

«Про державну службу».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено до відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 68,82 гривень.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року постанову Малинського районного суду Житомирської області від 18 січня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів, ОСОБА_4 та управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просять: позивач - рішення судів в частині відмови у задоволенні позову скасувати та постановити рішення, яким позов в цій частині задовольнити; відповідач - рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд касаційних скарг проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційних скарг, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працює суддею Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

При цьому з 16 січня 2008 року позивачу призначено пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_4 15 листопада 2013 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області із заявою про

перерахунок, призначеної пенсії у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючим суддям

з 01 жовтня 2011 року, до якої долучив довідки ТУ ДСА України.

Відповідач листом від 11 листопада 2013 року № 11837/02 у проведенні перерахунку пенсії позивачу відмовив.

Вважаючи таку відмову управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»

від 08 липня 2011 року №3668-VI, які набрали чинності 01 жовтня 2011 року) визначено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті, та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, позивач мав право на призначення пенсії державного службовця в розмірі, визначеному статтею 37 Закону України «Про державну службу», а після набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»

від 08 липня 2011 року №3668-VI 01 жовтня 2011 року, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2014 року №21-456а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, з 01 жовтня 2011 року пенсія позивачу повинна виплачуватись відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то можливість її перерахунку за правилами статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в період його роботи на посаді судді не передбачена.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що відповідачем правомірно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4 за правилами статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

З таким висновком судів погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, оскільки він ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 18 січня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: