Справа № 2а-12794/11/1370
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. Справа № 876/885/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. по справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів,-

встановив:

07.11.2011 р. позивач - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 24 610,00 грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідачем при проведенні першої реєстрації транспортного засобу фактично не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підтверджується довідкою ДПІ у Шевченківському районі м.Львова № 27308/17-010 від 28.10.2011 року. Тому є підстави для стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів податковим органом в примусовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що виходячи із вимог законодавства, яке на момент виникнення спірних правовідносин регулювало питання сплати податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів (зокрема Закон №1963-XII та Порядок №1371, затверджений Постановою КМУ), реєстрація на ім'я ОСОБА_1 транспортного засобу могла відбутись лише після перевірки посадовими особами УДАІ ГУМВС України у Львівській області сплати особою необхідних платежів, в тому числі податку з власників транспортних засобів.

Встановлені судом фактичні обставини та наявна у матеріалах справи копія квитанції про оплату податку свідчать, що першій реєстрації в Україні транспортних засобів на ім'я ОСОБА_1 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Як зазначає апелянт, відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 р. податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в дохід державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» №2346 від 05.04.2001 р., зокрема відповідно до п.30.1 Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Таким чином, податок (обов'язковий платіж) вважається сплаченим у разі фактичного зарахування визначеної суми на відповідний рахунок Державного казначейства України, яке є отримувачем зазначених коштів.

Оскільки сума податку з власників транспортних засобів , яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, є підставою вважати, що відповідач не виконав обов'язку із сплату податку.

Крім цього, та обставина, що транспортний засіб було зареєстровано, не є доказом того, що податок відповідачем сплачено, як і не є підставою для звільнення відповідача від конституційного обов'язку такий податок сплатити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, підтверджено матеріалами справи наступні обставини.

Відповідно до листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_1 30.10.2009 року здійснено реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_1) 1999 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів в Україні, сума податку становить 24 610,00 грн.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області було направлено відповідачу виклик рекомендованим листом з повідомленням про вручення щодо сплати податку з власників транспортних засобів за зазначений автомобіль.

28.10.2011 року ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено перевірку щодо повноти та своєчасності сплати податку відповідачем. За результатами перевірки складено довідку № 27308/17-010 від 28.10.2011 року, якою підтверджується факт несплати ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів в розмірі 24 610,00 грн.

Разом із цим, у матеріалах справи наявна копія квитанції № 13874.145.9 від 22.10.2009 року про оплату зазначеного податку відповідачем до бюджету, яку здійснено в касі філії Західного ГРУ ЗАТ КБ «Приватбанк».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (далі-Закон №1963-XII) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 п. 3 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМ України № 1371 (далі - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

У відповідності до ч. 4 п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС

№ 379 (далі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 5 Закону №1963-XII, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Згідно п. 3.11 Інструкції, після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Частиною 6 статті 5 Закону встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 було вчинено всі необхідні дії для своєчасної та повної сплати відповідної суми податку.

Слід зазначити, що платник податку не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у процесі сплати та перерахування податків до бюджету. Відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення його з відповідача.

Також, пунктом 8 Порядку встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Згідно п. 3.1 Інструкції, для проведення реєстрації транспортного засобу посадовими особами РЕП ДАІ приймаються до розгляду письмові заяви власників транспортного засобу.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції, особа власника транспортного засобу або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України або іншого документа, що його замінює.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів. Відтак, провівши реєстрацію транспортного засобу, посадові особи Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області підтвердили виконання відповідачем усіх необхідних вимог, зокрема і сплати податку з власників транспортних засобів.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що першій реєстрації в Україні транспортних засобів на ім'я ОСОБА_1 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так, існування обставин, які б свідчили про наявність вини відповідача у ненадходженні коштів в розмірі 24 610,00 грн. до місцевого бюджету, податковим органом не доведено.

Тому, встановивши обставини справи та оцінивши наявні в ній письмові докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 р. по справі № 2а-12794/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 26.05.2015 року.