Справа № 168/325/15-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/7/15
Справа № 168/325/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Островерхої Т.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Стара Вижівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Жиги Ольги Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинської області Жиги О.П. від 28.04.2015р. № 41, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП, мотивуючи позов тим, що 23.04.2015р. головним державним інспектором інспекційного відділу у північному регіоні Управління державної архітектурної інспекції у Волинській області Дубелем А.І. проведено перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме, щодо законності будівництва господарських будівель за його місцем проживання в АДРЕСА_1. За результатами проведеної перевірки інспектором були складені відповідні акт та припис про усунення порушень, а також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 96 КупАП. Постановою заступника начальника Управління державної архітектурної інспекції у Волинській області Жигою О.П. №41 від 28.04.2015 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.96 ч. 5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн. Згідно з постановою ОСОБА_1 в. АДРЕСА_1 самовільно збудував господарські будівлі (сарай, гараж, льох) без документа на право користування земельною ділянкою, без будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, без дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт чим порушив ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розділ 1 п.1.6 ДБНА.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва». Вважає, що дана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки винесена з порушенням діючого законодавства та порушенням його прав.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним та додав, що в оскаржуваній постанові не вказано часу вчинення адміністративного правопорушення, в акті проведеної інспектором перевірки і приписі усунення порушень та протоколі про адміністративні правопорушення жодного підпису не ставив. Всі підписи від імені позивача та пояснення писала його дружина ОСОБА_5 так як не розуміла наслідків складання цих документів і вчиняла це за порадою інспектора, який проводив перевірку. Крім цього зазначив, що будівництво сараю гаража та льоха, які зазначені відповідачем в постанові було розпочато в 2005 році. На той час дане будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належало його батькам. Позивач під час будівництва допомагав фізично будувати зазначені вище об'єкти так як проживав у батьківському будинку разом зі своєю сім'єю. Рішення про початок будівництва приймали батьки так як були власниками господарства. Повністю закінчене будівництво було в 2007 році після смерті його батька. А отже, не є суб'єктом даного правопорушення, так як не був в період будівництва власником домогосподарства, а лише допомагав батькам.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав з аналогічних підстав та додав, що відповідно до ч. 3 п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інспекція державного архітектурно-будівельного, контролю приймає рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення та про накладення штрафу: щодо фізичних осіб -відповідно до ст. 97 КУпАП, щодо юридичних осіб відповідно до п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який згідно преамбули цього закону встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Позивач є фізичною особою, яке не є суб'єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП.

Крім того, згідно з ч.5 ст.96 КУпАП, виконання будівельних робіт з будівництв господарських будівель без повідомлення про початок виконання зазначених робіт інспекцію ДАБК піддається стягненню у виді штрафу. При цьому, відповідач не врахував та не встановив тієї обставини, що будівельні роботи по зведенню вказаних господарських будівель закінчились ще в 2007 році, тобто до 2011 року, а відтак виніс оскаржувану постанову всупереч вимогам закону щодо повного та об'єктивного розгляду справи, у зв'язку з чим, припустився висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та застосував Закон, який не підлягав застосуванню у даному випадку. В період 2005-2007 років діяв Закон України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року, відповідно до статті 29 якого виконання будівельних робіт передбачалось на підставі дозволу ДАБК. Отже, на час побудови нами вказаних вище господарських будівель, було чинним правило ст.29 згаданого Закону, яке передбачало, що до початку виконання будівельних робіт необхідно одержати відповідний дозвіл з інспекції ДАБК. Вказане правило є відмінним від правила, встановленого ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким з 12.03.2011 року передбачається направлення повідомлення про початок будівельних робіт інспекціям ДАБК. Вбачається, що впродовж дії Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року у мене не існувало обов'язку направляти повідомлення до інспекції ДАБК про початок будівельних робіт, оскільки такий обов'язок виник лише з 12.03.2011р. у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Натомість існував обов'язок одержати дозвіл на виконання будівельних робіт, до їх початку, за недодержання якого встановлювалась адміністративна відповідальність за ч.З ст.96 КУпАП, в редакції чинній на час дії Закону від 20.04.2000 № 1699-ІІІ.

Отже, до спірних відносин підлягають застосуванню норми містобудівного законодавства та КУпАП, які передбачають відповідальність за його порушення, що діяли на час початку і проведення вказаних у оскаржуваній постанові будівельних робіт з 2005 року по 2007 рік. Частина третя ст.96 КУпАП в редакції від 30.11.2011р., яка була чинною на час дії Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року, тобто на час, коли існував обов'язок одержання дозволу інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт передбачала, що за проектування об'єктів і споруд з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації, виконання будівельних або реставраційних робіт без дозволу чи затвердженого проекту або з відхиленням від нього - передбачено накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинене в період за довго до 2011 року на підставі нового закону - Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" введеного в дію 12.03.2011 року, який на час виникнення спірних правовідносин не діяв, так-як не був на той час прийнятий і, який, встановлює нову відповідальність, зокрема, за проведення будівельних робіт без направлення повідомлення про їх початок до інспекції ДАБК, а не за одержання дозволу на їх проведення. При цьому, внесені на підставі нового закону зміни до КУпАП посилюють відповідальність за таке порушення, оскільки санкція ч.5 ст.96 в редакції Закону № 4220-VI від 22.12.2011 року КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП за невиконання вимог ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є порушенням вимог ст.8 КУпАП.

Просив врахувати, що 13.01.2015р. внесено зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з якими позивач не повинен нести відповідальності, оскільки вказані споруди були збудовані в період до 2011р., чого не врахував відповідач.

Рішення суб'єкта владних повноважень, повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах. В постанові, що оскаржується, не зазначено жодного доказу, жодних фактичних даних, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Вважає, що постанова №41 від 28 квітня 2015 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) гривень є незаконною та не обґрунтованої, винесеною з порушенням норм діючого законодавства України та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в 2005році він на прохання батька позивача допомагав будувати господарські будівлі, організацією будівництва займався батько позивача, після його смерті будівництво тимчасово зупинилось і було завершено через два роки після смерті батька, а саме в 2007році.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що будівництво було розпочато батьком її чоловіка і закінчилось у 2007 році, про, що було повідомлено інспектору при складенні протоколу, всі пояснення від імені чоловіка в протоколі, акті писала вона та ставила свої підписи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа і опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначені правові норми покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, 23.04.2015 року, головним державним інспектором інспекційного відділу у північному регіоні Управління державної архітектурної інспекції у Волинській області Дубелем Андрієм Івановичем проведено перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме щодо законності будівництва господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Результати перевірки відображені в акті від 23.04.2015 року, згідно з яким позивач самовільно збудував господарські будівлі без документа на право користування земельною ділянкою, без будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, без дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, чим порушив ст.. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», розділ 1 п.1.6 ДЕНА.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва» /а.с.8/.

23.04.2015 року складено припис №20 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил /а.с.7/.

28.04.2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 96 КупАП /а.с.9/.

28.04.2015 року винесена постанова №41 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн. /а.с.6/.

Відповідно до ч.5 ст. 96 КУпАП, особа притягується до відповідальності у виді штрафу у розмірі від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадянза виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні

Судом встановлено, що при винесенні постанови відповідачем не було з'ясовано і зазначено часу вчинення правопорушення, разом з тим в протоколі та в акті, приписі, вказано і про це пояснив позивач, що датою закінчення будівництва є 2007р. У зв'язку з цим відповідач при винесенні постанови порушив вимоги ст.8 КУпАП, згідно з якою особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Оскільки датою вчинення порушення є 2007рік, доводи позовної заяви про необхідність застосування законодавства чинного на момент вчинення правопорушення, заслуговують на увагу, оскільки воно пом'якшує відповідальність позивача, за таке порушення розмір штрафу був значно меншим.

Крім цього, заслуговують на увагу доводи позивача про те, що порядок здійснення будівництва у період 205-2007років передбачав необхідність одержання дозволу інспекції на виконання будівельних робіт, в чинній на момент будівництва редакції Закону України «Про планування і забудову територій», а не документів, зазначений в постанові відповідача, тому такою постановою відповідача притягнуто до відповідальності за обставин, що виключають його відповідальність.

Суд не враховує доводи щодо застосування ст.38 КУпАП відносно того чи є дане правопорушення триваючим. Як встановлено судом розпочинав будівництво батько позивача, який і був на той момент власником господарства. Доводи позивача, що за таких обставин, він не може нести відповідальність заслуговують на увагу.

З врахуванням вище викладеного суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідач, в супереч вимогам ст.71 КАС під час судового розгляду справи не довів правомірність свого рішення, тому оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є неправомірною.

Керуючись ст.96 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 7,11, 17, 72, 158, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Жиги Ольги Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову № 41 від 28.04.2015 р. заступника начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Жиги Ольги Павлівни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 96 КУпАП скасувати.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Й. Хаврона