Справа № 826/3811/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2015 року № 826/3811/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Держземагентства у Київській області
проскасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держземагентства у Київській області (далі по тексту - відповідач) з урахуванням уточнених позовних вимог про:

- визнання протиправними дії відповідача, які полягають у відмові у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га;

- зобов'язання відповідача повторно розглянути у місячний строк клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га, яка розташована у Київській області, Васильківський район, біля села Барахти (кадастровий номер НОМЕР_1) і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га, оскільки до повноважень відповідача відноситься передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з тих підстав, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га, оскільки вказана земельна ділянка співпадає з місцем розташування земельної ділянки площею 2, 6774га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка в свою чергу включена до переліку земельних ділянок, які виставлені на торги.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, суд на підставі ч. 6 статті 128 КАС України прийшов до переконання щодо можливості подальшого розгляду справи в письмовому провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області із письмовим клопотанням щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000га, яка розташована в адміністративних межах Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Листом від 30.01.2015р. №31-10-0.3-1359/0/17-15-сг Головне управління Держземагентства у Київській області повідомило позивачу, що відповідно до графічних матеріалів доданих до клопотання від 13.01.2015р. вбачається, що місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки співпадає з місцем розташування сформованої земельної ділянки, площею 2,6774 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка має інше цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що не відповідає запитуваному позивачем цільовому призначенню та рекомендовано визначитись з іншим місцем розташування бажаної до відведення земельної ділянки та звернутись із заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частинами 2 і 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Приписи ст. 151 ЗК України визначають, що розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом належить, зокрема, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Так, згідно п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держземагентства у Київській області, затвердженого Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 05.06.2013 року № 242, Головне управління Держземагентства у Київській області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Даний територіальний орган є компетентним державним органом щодо вирішення питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Київської області.

Нормами ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

При цьому, відповідно до ч. 1 і ч. 4 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, з наведених вище норм видно, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад, тобто в межах населених пунктів, в той час як територіальні органи центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування, тобто за межами населених пунктів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, позивач просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000га, яка розташована в адміністративних межах Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Згідно ч. 7 ст. 118 цього Кодексу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зі змісту наведених положень ч.ч. 6 та 7 ст. 118 ЗК України слідує, що у клопотанні про надання земельної ділянки має бути чітко визначено місце розташування бажаної земельної ділянки, крім того, до клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Судом встановлено, що бажана позивачем до відведення земельна ділянка площею 2га на території Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області співпадає з місцем розташування земельної ділянки площею 2,6774 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка проінвентаризована на підставі доручення Держземагентства України з метою формування статутного фонду ПАТ «Держзембанк», який на даний час ліквідовано.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу.

Відповідно до Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 513 відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Проінвентаризована земельна ділянка, що розташована в адміністративних межах Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області площею 2,6774 га є сформованою.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління для отримання земельної ділянки у власність площею 2,0 га, тобто частини сформованої земельної ділянки 2,6774га, для надання дозволу на її приватизацію необхідно сформувати нову земельну ділянку шляхом поділу.

Відповідно до п. 6 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що роботи по складанню документації із землеустрою здійснюються землевпорядними організаціями за рахунок замовника - Головного управління Держземагентства у Київській області, проте витрати на проведення робіт по складанню технічної документації щодо поділу проінвентаризованих земельних ділянок в Головному управлінні не передбачені.

Сформована земельна ділянка площею 2,6774 га включена до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Відповідно до наказу Держземагентства України від 15.10.2014 № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014» та на виконання доручення Віце - прем'єр - міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014р. №37732/0/1-14 за результатами аналізу матеріалів інвентаризації необхідно затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права на які виставляються на земельні торги.

Наказом Держземагентства України від 22.10.2014 № 343 затверджено методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до вказаних рекомендацій Головним управлінням Держземагентства в областях рекомендується здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, особистого селянського господарства, садівництва.

Відповідно до ст. п. 3 ст.136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватись, передаватись в заставу, надаватись у користування до завершення торгів.

Відповідно до наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 23.10.2014 № 87 земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 площею 2,0 га внесена до переліку ділянок, що виставлені на публічні торги.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що зазначене ОСОБА_1 місце розташування земельної ділянки у своєму клопотанні від 13.01.2015р. не відповідає вимогам чинного законодавства, що, у силу вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у відмові у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га.

З урахуванням викладеного вище, позовна вимога, яка полягає у зобов'язані відповідача повторно розглянути у місячний строк клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га, яка розташована у Київській області, Васильківський район, біля села Барахти (кадастровий номер НОМЕР_1) і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, є похідною від розглянутої вище, а, відтак, задоволенню також не підлягає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, не підлягають задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко