Справа № 816/713/15-а
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

22 травня 2015 рокум. ПолтаваСправа № 816/713/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Корнієнка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області з наступними позовними вимогами:

встановити відсутність компетенції заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації на контроль за станом внутрішнього контролю, за системою організації керівництва в загальноосвітніх навчальних закладах Полтавського району та відсутністю компетенції на забезпечення загальноосвітніх навчальних закладів шкільною документацією;

встановити відсутність компетенції відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації в цілому на контроль за станом внутрішнього контролю та за системою організації керівництва в загальноосвітніх навчальних закладах Полтавського району; відсутність компетенції на забезпечення загальноосвітніх навчальних закладів шкільною документацією, канцелярським приладдям, господарським інвентарем; здійснення оперативного управління майном закладу;

встановити відсутність компетенції відділу освіти Полтавського районної державної адміністрації на управління районним методичним кабінетом в частині діяльності районного методичного кабінету з науково-методичного забезпечення, здійснення іншої методичної роботи та фінансово-господарських питань.

У позовній заяві позивачем зазначено, що він є державним службовцем та працює на посаді заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації. Позивач вважає, що у нього як заступника начальника відділу освіти відсутня компетенція щодо контролю за станом внутрішнього контролю, за системою організації керівництва в загальноосвітніх навчальних закладах Полтавського району та відсутністю компетенції на забезпечення загальноосвітніх навчальних закладів шкільною документацією. А у відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації відсутня компетенція щодо контролю за станом внутрішнього контролю та за системою організації керівництва в загальноосвітніх навчальних закладах Полтавського району; на забезпечення загальноосвітніх навчальних закладів шкільною документацією, канцелярським приладдям, господарським інвентарем; здійснення оперативного управління майном закладу; на управління районним методичним кабінетом в частині діяльності районного методичного кабінету з науково-методичного забезпечення, здійснення іншої методичної роботи та фінансово-господарських питань.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з метою приведення вимог начальника відділу освіти, що пред'являються заступнику начальника відділу освіти у відповідність до вимог нормативних документів у сфері державної служби, у сфері організації навчально-виховної роботи в загальноосвітній школі, захист від незаконних управлінських впливів начальника відділу освіти.

Позивач вважає окремі положення наказу відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації від 16.01.2015 №13 неправомірними в частині неправомірного виконання нової посадової інструкції. Зазначав, що наказом від 16.01.2015 №13 на позивача покладають покладено виконання невластивих посаді позивача обов'язків, що передбачені у діючому "Довіднику типових професійних характеристик посад державних службовців". Позивач вважає, що ці обов'язки також не властиві всьому відділу освіти районної державної адміністрації, як місцевому органу управління освітою, так як взагалі не відносяться до компетенції відділів освіти районних державних адміністрацій.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційний спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного суду, розв'язати законодавчі колізії. А також усунути наслідки дублювання повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у різні виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

Пунктом 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що адміністративний позов, відповідно до приписів пункту 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, може містити вимогу про встановлення компетенції, однак така вимога може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Крім того, завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивача.

Частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є державним службовцем та працює на посаді заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації з 09 січня 2008 року /а.с. 101/.

У позові позивач зазначає, що зміст викладення наказу від 16 січня 2015 року №13 про нові посадові обов'язки позивача, не дозволяють належно виконувати ці обов'язки, так як не визначено чіткі межі обов'язків і повноважень, наявні обов'язки з виконання контрольних функцій у питаннях, які не відносяться до компетенції відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації, а тому наказ не в повній мірі правомірний.

У розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Оскільки в даних спірних правовідносинах позивач не реалізує владних управлінських функцій, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у відносинах з Відділом освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області не є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на те, що у даних правовідносинах позивач не є суб'єктом владних повноважень, а порушення своїх прав пов'язує з наказом відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації від 16.01.2015 № 13 "Про внесення доповнень до функціональних обов'язків працівників відділу освіти райдержадміністрації", суд приходить до висновку, що форма захисту його порушених прав та обов'язків не має ознак компетенційного спору, а даний спір є публічно-правовим та пов'язаний з проходженням публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, чинне законодавство України обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Судом встановлено, що позивачу стало відомо про наказ відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації від 16.01.2015 №13 "Про внесення доповнень до функціональних обов'язків працівників відділу освіти райдержадміністрації" 16 січня 2015 року, що підтверджується його особистим підписом на наказі та не заперечувалось під час розгляду справи.

Більш того, позивач звертався до адміністративного суду з позовом про оскарження вказаного наказу, з приводу чого 17 лютого 2015 року у справі №816/358/15-а судом прийнято постанову якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено /а.с. 191-193/.

Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів 16 січня 2015 року однак, звернувся до суду з позовом лише 04 березня 2015 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.

Як зазначалось раніше ОСОБА_1 є державним службовцем та працює на посаді заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації з 09 січня 2008 року /а.с. 101/.

З посадовою інструкцією заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації позивач ознайомився 09.01.2008 /а.с. 117-118/.

Відповідно до зазначеної посадової інструкції заступник начальника відділу освіти - ОСОБА_1 повинен знати, зокрема, акти законодавства, що стосуються державної служби та діяльності відділу освіти районної державної адміністрації, окрім того він здійснює керівництво діяльністю відділу освіти у межах повноважень делегованих начальником відділу освіти.

Наказом №13 від 16.01.2015 "Про внесення доповнень до функціональних обов'язків працівників відділу освіти райдержадміністрації" затверджено нову посадову інструкцію заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації ОСОБА_1, якою визначений повний обсяг завдань та обов'язків позивача.

З огляду на обставини, на які ОСОБА_1 посилається в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, позивач, оскаржуючи компетенцію відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації фактично не погоджується з правомірністю Положення про районний методичний кабінет відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації, затвердженим наказом відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації від 20.03.2012 №93 /а.с. 63-69/ та з новою редакцією Положення про відділ освіти Полтавської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації Павленко В. від 07.03.2013 №67 /а.с. 41-54/ тобто з внутрішньо організаційними (локальними) актами.

Однак, ОСОБА_1, як заступник начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації, з огляду на обсяг його прав та обов'язків як державного службовця, який займає відповідальну посаду заступника державного органу мав знати про існування відповідного розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації Павленко В. від 07.03.2013 №67, яким затверджено новою редакцію Положення про відділ освіти Полтавської районної державної адміністрації, ще в 2013 році, а з Положенням про районний методичний кабінет відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації, повинен був ознайомитись під час погодження ним наказу відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації від 20.03.2012 №93 про його затвердження. Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено , що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, позивач повинен та міг дізнатись про порушення своїх прав та інтересів новою редакцією Положення про відділ освіти Полтавської районної державної адміністрації з моменту його затвердження розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації Павленко В. від 07.03.2013 №67, а Положенням про районний методичний кабінет відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації з моменту погодження наказу відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації від 20.03.2012 №93 про його затвердження, однак, звернувся до суду з позовом лише 04 березня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суд за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не наведено обставин пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними.

Згідно пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову.

Однак, ОСОБА_1 при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн, що підтверджується квитанцією ПриватБанка від 20 лютого 2015 року №0.0.352148716.1 /а.с. 2а/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу сплаченого судового збору у розмірі 73,08 грн згідно квитанції від 20.02.2015 №0.0.352148716.1.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 155, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, статями 5, 7 Закону України "Про судовий збір", -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділ освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачену згідно квитанції 0.0.352148716.1 від 20.02.2015 року суму судового збору в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 27 травня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький