Справа № 809/1507/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. Справа № 809/1507/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гой Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Арбітражного керуючого ОСОБА_3, АДРЕСА_1

до відповідача: комісії Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, площа Народна,4,м.Ужгород,Закарпатська область,88000

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець (арбітражний керуючий) ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до комісії Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними по формуванню висновків в Довідці "Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого" від 17.03.2015 року №08-19-2 та в Акті "Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого" від 26.03.2015 року №08-19-2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 березня 2015 року позивач отримав повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки разом з копією звернення акціонера ВАТ «Оріана» ОСОБА_4 Предметом перевірки стало питання додержання ним, як арбітражним керуючим, під час виконання обов'язків керуючого санацією ВАТ «Оріана», вимог Конституції України, Господарсько-процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення, платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та іншого законодавства з питань банкрутства. За результатами перевірки було складено Довідку та Акт. Позивач вважає протиправними дії комісії Головного територіального управління міністерства юстиції України в Закарпатській області по формуванню висновків в довідці "Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого" від 17.03.2015 року №08-19-2 та в акті "Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого" від 26.03.2015 року №08-19-2 щодо допущення ним під час виконання обов`язків керуючого санацією ВАТ "Оріана" порушень вимог частини 6 статті 3-1 та частини 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 115 ГПК України, в зв`язку з поданням клопотання від 11.11.2014 року про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів. Вважає, що діяв виключно в межах наданих йому повноважень та не допускав порушень встановлених перевіркою.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, викладені в адміністративному позові підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити повністю. На запитання суду пояснила, що жодних зауважень щодо підстав та процедури проведення перевірки у позивача немає.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених в письмовому запереченні, яке міститься в матеріалах справи ( а.с. 63-68). Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

02 березня 2015 року позивач отримав повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки разом з копією звернення акціонера ВАТ « Оріана» ОСОБА_4

Предметом перевірки стало питання додержання ним, як арбітражним керуючим, під час виконання обов'язків керуючого санацією ВАТ «Оріана», вимог Конституції України, Господарсько-процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення, платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та іншого законодавства з питань банкрутства.

Позивачем комісії було надано всі документи, інформаційні відомості та письмові пояснення з предмету перевірки.

За результатами перевірки комісією складено Довідку «Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого» від 17.03.2015 року № 08-19-2. В довідці зазначено, що в діях позивача виявлено порушення частини 6 статті 3-1 та частини 1 статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 115 ГПК України, в зв'язку з поданням клопотання від 11.11.2014 року про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів. В довідці також зазначено, що дане порушення усуненню не підлягає (а.с.14-24).

23.03.2015 року позивачем подано заперечення до довідки від 17.03.2015 року, в якому він вказав на безпідставність звинувачень комісії і звернув увагу комісії на підстави звернення до суду з клопотанням про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів ВАТ «Оріана», які не задіяні у виробничій діяльності (а.с.25-27).

Судом встановлено, що дозвіл на реалізацію виробничих запасів ВАТ «Оріана» надано згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківській області від 03.12.2014 року у справі №Б-7-11/283-13/143-23/19 (а.с.29,30). Крім того, з вказаної ухвали вбачається, що при розгляді клопотання арбітражного керуючого в судовому засіданні були присутні представники боржника, Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, кредитора - Калуської оДПІ, Фонду держмайна України, які не заперечили проти задоволення клопотання про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів ВАТ «Оріана».

В той же час, відповідачем не було взято до уваги вказані обставини та складено Акт «Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого» від 26.03.2015 року № 08-19/2, яким встановлено, що позивачем порушено частини 6 статті 3-1 та частини 1 статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 115 ГПК України, в зв'язку з поданням клопотання від 11.11.2014 року про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів.

Крім того, в Акті зазначено, що виявлені порушення є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення за грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_3 законодавства під час виконання повноважень керуючого санацією ВАТ «Оріана», що привело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

Комісія у своїх висновках вказує на порушення позивачем під час подання клопотання від 11.11.2014 року про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів ВАТ «Оріана» положень ч. 6 ст. 3-1 та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від з 19.01.2013 року. І на підставі тлумачення положень цих норм вказує на порушення мною вимог законодавства, оскільки, на думку комісії, без затвердження плану санації відчуження будь-якого майна банкрута неможливе і суперечить вказаним нормам закону.

Так, ч. 6 ст. 3-1 вказаного Закону зобов'язує арбітражного керуючого при реалізації ним своїх прав та обов'язків діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та кредиторів.

Норма ч. 1 ст. 20 цього ж Закону в редакції його від 19.01.2013 року визначає порядок дій керуючого санацією щодо продажу майна в межах реалізації затвердженого плану санації.

Однак, суд зазначає, що вказана норма Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» жодним чином не забороняє керуючому санацією здійснювати надані йому Законом повноваження, в тому числі і з продажу активів боржника, без затвердження плану санації.

В той же час, абзацом 1 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції з 19.01.2013 року визначено, що керуючий санацією має право: розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом.

Як наслідок, суд зазначає, що за відсутності встановлених Законом заборон для відчуження майна та керуючись вимогами ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 2010 року про санацію по справі № Б-7/11/283-13/143-23/19, які стосувалися заборони реалізації майна боржника ВАТ «Оріана», позивач звернувся з відповідним клопотанням про надання дозволу на реалізацію-виробничих запасів.

При цьому, суд погоджується із доводами позивача щодо того, що перевіряючими не визначено, в чому саме полягає порушення норми ст. 115 ГПК України, якою встановлено обов'язковість виконання рішення, ухвали господарського суду, що набрали законної сили, на всій території України.

На думку суду, у спірній ситуації звернення позивача до Господарського суду з клопотанням про надання дозволу на реалізацію виробничих запасів, не може призвести до завдання шкоди інтересам кредиторів та боржника. Які в свою чергу, як зазначалось судом вище, не заперечили проти задоволення такого клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як наслідок, суд погоджується із доводами позивача щодо того, що його дії не суперечили інтересам кредиторів, боржника та вимогам діючого на той час законодавства, а також не могли потягнути за собою порушення, які не підлягають усуненню.

Що стосується посилань відповідача на те, що Комісія територіального управління юстиції в Закарпатській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхнью посадовою чи службовою особою, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.3.3 розділу ІІІ Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) арбітражний керуючий має право оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії комісії та її членів.

Враховуючи вищенаведені положення, суд приходить до висновку, що комісія територіального управління юстиції в Закарпатській області, є належним відповідачем у даній справі, так як проводячи перевірку виконували делеговані керівником повноваження, а їхні дії щодо проведення перевірки можуть бути оскаржені.

В той же час, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Предметом дослідження під час розгляду позовних вимог про визнання неправомірними дій, в тому числі й щодо формування висновків, при проведенні перевірки, має бути порядок призначення та проведення перевірки.

Разом з тим, дії по складанню довідки, акта перевірки та внесення до них певних висновків, не стосуються питань призначення та проведення перевірки. Тому суд, у таких спорах, не оцінює будь-які висновки, викладені в акті, що складаються за наслідками перевірки.

Слід зазначити, що у даному випадку довідка та акт перевірки дотримання вимог законодавства не є правовими документами, які встановлюють відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актами індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.

Висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій інспекторів та їх особистої думки.

Враховуючи викладене, довідка та акт "Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого" не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, самі по собі не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, діяльність яких перевірялися, тому такі висновки не можуть бути предметом спору.

Вказані довідки та акт є документами, з урахуванням яких приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Суд зазначає, що у відповідності до висновків викладених в Акті «Про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого» від 26.03.2015 року № 08-19/2, зазначено, що виявлені порушення є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення за грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_3 законодавства під час виконання повноважень керуючого санацією ВАТ «Оріана», що привело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

А отже, належним способом захисту порушеного права в даному випадку є звернення позивача з позовом щодо визнання протиправним та скасування, у разі прийняття, відповідного рішення Дисциплінарної комісії про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а наведені обставини щодо невідповідності висновків комісії, будуть тими підставами, якими обґрунтовується вимога щодо протиправності прийнятого рішення.

Натомість, під час розгляду позовних вимог про визнання неправомірними дій по формуванню висновків в довідці та акті при проведенні перевірки предметом дослідження має бути порядок призначення та проведення перевірки. При цьому, необхідною умовою, з урахуванням положень статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України, є встановлення судом наявності порушених прав, які підлягають захисту та відновленню.

Як зазначалось вище, жодних зауважень щодо підстав та процедури проведення перевірки у позивача немає.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи все вищевикладене, та з урахуванням відсутності у позивача зауважень щодо дій відповідача при проведенні перевірки, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 29.05.2015 року.