Справа № 815/2110/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2110/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді Вовченко O.A.

судді Андрухів В.В.,

судді Балан Я.В.

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участю: перекладача - ОСОБА_1

позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника позивачів - ОСОБА_4 (за ордером),

представника відповідача - Кононєнко Н.О (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Міграційної Служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Державної Міграційної Служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо отримання проїзного документу для виїзду за кордон; зобов'язання Державної міграційної служби України видати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами Сирії та отримали захист в Україні. Так, згідно адміністративного позову, 23 червня 2014 року на підставі рішення Державної міграційної служби України № 354-14 ОСОБА_2 визнано особою, яка потребує додаткового захисту та документовано паспортним документом НОМЕР_1 та 21 березня 2014 року на підставі рішення Державної міграційної служби України № 124-14 ОСОБА_3 визнано особою, яка потребує додаткового захисту та документовано паспортним документом НОМЕР_2.

В адміністративному позові вказано, що на початку лютого позивачі особисто звернулися до ГУ ДСМУ в Одеській області із заявами про отримання проїзного документу для виїзду за кордон, однак їм було відмовлено у прийнятті без пояснення причин відмови. 13 лютого 2015 року позивачі звернулись із відповідними заявами шляхом надсилання їх поштою до ГУ ДСМУ в Одеській області (вул. Преображенська, 44).

Як зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в адміністративному позові, всі умови ними були виконані, однак, позивачі не отримали ані відповідний документ, ані відповіді з зазначенням причин затримки у його видачі. Більш того, позивачі поштою отримали свої листи із заявами, які були не прийнятими ГУ ДМСУ України в Одеській області до розгляду з невідомих причин. На думку позивачів, такі дії відповідача свідчать про грубе порушення законодавства про звернення громадян.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали адміністративний позов, просили суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області будь-яких звернень від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо отримання проїзного документу для виїзду за кордон не надходило.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, представників позивача та відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.

23 червня 2014 року на підставі рішення Державної міграційної служби України № 354-14 ОСОБА_2 визнано особою, яка потребує додаткового захисту та документовано паспортним документом НОМЕР_1 (а.с. 10-11).

21 березня 2014 року на підставі рішення Державної міграційної служби України № 124-14 ОСОБА_3 визнано особою, яка потребує додаткового захисту та документовано паспортним документом НОМЕР_2 (а.с. 12-13).

13.02.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено заяви на адресу ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області з проханням видати проїзні документи особи, яка потребує додаткового захисту, у встановленому законом порядку та в установлені законом терміни (а.с. 14-15).

Як вбачається із матеріалів справи поштові направлення із заявами позивачів, адресовані Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області, повернені позивачам без вручення адресату, з поштовою відміткою «за місцем обслуговування» (а.с. 16,19).

Відповідно до положень ч. 8 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом семи робочих днів з дня отримання рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає кожній особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Згідно до ч. 12 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яку визнано біженцем, та особа, яка потребує додаткового захисту, які досягли шістнадцятирічного віку, мають право отримати проїзний документ для виїзду за кордон у порядку, встановленому законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року № 197 затверджено Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист (далі - Положення).

У відповідності до п. 1 Положення проїзний документ особи, якій надано додатковий захист (далі - документ), є документом, що посвідчує особу, яку визнано особою, якій надано додатковий захист, та надає їй право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Пунктом 2 Положення передбачено, що документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання особи, якій надано додатковий захист, яка досягла шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, за її особистим зверненням або зверненням її законного представника.

У відповідності до п. 19 Положення порядок оформлення, видачі та продовження строку дії документа визначається МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 N 649 затверджено Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно п. 6.11 вказаних Правил, проїзний документ для виїзду за кордон видається у порядку, встановленому законодавством України, у разі звернення до ДМС особи, яку визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту і яка досягла шістнадцятирічного віку, про що зазначається у журналі реєстрації видачі проїзних документів для виїзду за кордон.

В адміністративному позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що на початку лютого позивачі особисто звернулися до ГУ ДСМУ в Одеській області із заявами про отримання проїзного документу для виїзду за кордон, однак їм було відмовлено у прийнятті без пояснення причин відмови.

Однак, суд зазначає, що позивачами жодних доказів на підтвердження особистого звернення до ГУ ДСМУ в Одеській області із заявами про отримання проїзного документу для виїзду за кордон, до суду надано не було.

В той же час, матеріали справи свідчать, що позивачами направлено їх заяви поштовим зв'язком. При цьому, поштові направлення із заявами позивачів про надання проїзного документу, які адресовані Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області, повернені позивачам без вручення адресату з поштовою відміткою «за місцем обслуговування» (а.с. 16,19).

Тобто, вказані докази свідчать про той факт, що ГУ ДСМУ в Одеській області не отримувало від ОСОБА_2, ОСОБА_3 заяв про отримання проїзного документу для виїзду за кордон.

При цьому, прикріплена довідка до поштового конверту із зазначенням причини повернення - «за місцем обслуговування», яка засвідчена підписом працівника поштового зв'язку та відбитком календарного штемпеля, свідчить про те, що поштове відправлення не вручено адресату з незалежних від нього причин.

Про факт ненадходження до ГУ ДСМУ в Одеській області заяв позивачів про отримання проїзного документу свідчить, також, лист заступника начальника управління у справах іноземців та осіб без громадянства - начальника відділу по роботі з біженцями від 22.05.2015 року № 5/1-637 та лист в.о. завідувача сектору документального забезпечення від 05.05.2015 року № 7/6377 (а.с. 53-54).

Крім того, в судовому засіданні позивачі зазначили, що особисто чи через їх представника до канцелярії ГУ ДСМУ в Одеській області із заявами про отримання проїзного документу вони не звертались, оскільки відразу після отримання поштового повернення поштового відправлення, вирішили звернутись до суду із даним адміністративним позовом.

Суд зазначає, що у контексті з положеннями частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Разом з цим, варто зазначити, що юридична значимість для особи, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов, рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, тобто безпосередня залежність виникнення чи припинення прав та обов'язків зазначеної особи від таких рішень, дій чи бездіяльності, є кваліфікуючою ознакою змісту адміністративного позову.

Однак, враховуючи, що відповідачем не отримано заяви позивачів про отримання проїзного документу для виїзду за кордон, судом не встановлено залежності порушених прав позивачів від бездіяльності відповідача по справі.

Так, як вже зазначалось судом, пункт 2 Положення передбачає, що проїзний документ для виїзду за кордон видається за особистим зверненням особи або зверненням її законного представника.

Оскільки судом, встановлено, що позивачі особисто до ГУ ДСМУ в Одеській області для отримання проїзного документу не звертались та відповідач з незалежних від нього причин не отримував їх заяв поштовим зв'язком, суд вважає, що відповідач був позбавлений можливості розглянути заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про отримання проїзного документу для виїзду за кордон.

Разом з тим, оскільки згідно вищенаведених вимог чинного законодавства, умовою отримання проїзного документу є надання до органу ДСМУ відповідних документів: посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту та її особистого зверненням або зверненням її законного представника, та оскільки позивачами вказані документи, в тому числі заява, до ГУ ДСМУ в Одеській області не надавались, суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо отримання проїзного документу для виїзду за кордон та зобов'язання Державної міграційної служби України видати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою ст.71 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Міграційної Служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо отримання проїзного документу для виїзду за кордон; зобов'язання Державної міграційної служби України видати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Міграційної Служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо отримання проїзного документу для виїзду за кордон; зобов'язання Державної міграційної служби України видати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний колегією суддів 02.06.2015 року.

Головуючий суддя Вовченко О.А.

Суддя Балан Я.В.

Суддя Андрухів В. В.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної Міграційної Служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо отримання проїзного документу для виїзду за кордон; зобов'язання Державної міграційної служби України видати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист - відмовити.

02 червня 2015 року.