Справа № 813/2328/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

02 червня 2015 року Справа № 813/2328/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Гелемея Ю.М., відповідача Єндика Я.В., Сенишин В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом первинної профспілкової організації Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької Професійної спілки працівників культури України до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької про визнання протиправним і скасування наказу,

в с т а н о в и в :

Первинна профспілкова організація Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької Професійної спілки працівників культури України (далі - первинна профспілка Театру) звернулася до суду з позовом до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької (далі - Театр) з вимогою визнати протиправним та скасувати наказ генерального директора Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької №46-к від 17.04.2015 в частині визначення складу конкурсної комісії.

Відповідачем через канцелярію суду 28.05.2015 року (вх. №17324) подано, підтримане представниками в судовому засіданні, клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України). Клопотання мотивоване тим, що жодна із сторін не є суб'єктом владних повноважень, спірні відносини не є відносинами влади і підпорядкування, а оскаржуваний наказ прийнятий у межах трудових відносин і не є нормативним актом чи правовим актом індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, виданим на реалізацію владних управлінських функцій. З посиланням на норми статей 2, 3, 17 КАС України, статті 243 Кодексу законів про працю України, статтю 21 Закону України «Про культуру», статтю 15 Цивільного процесуального кодексу України, положення Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, завт. наказом Міністерства культури України 06.09.2013 р. №991, та положення Статуту Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької відповідач зазначає про те, що даний спір повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки виник із трудових відносин.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти закриття провадження з тих підстав, викладених у позовній заяві, відповідно до яких при виданні оскаржуваного наказу конкурсна комісія реалізує повноваження Міністерства культури України,яке є суб'єктом владних повноважень у сфері публічних відносин, тобто фактично реалізує волю держави, а члени конкурсної комісії при прийнятті рішення виконують роль державного органу.

Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому суд виходив із такого.

Предметом оскарження даного адміністративного позову є наказ генерального директора Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької №46-к від 17.04.2015 в частині визначення складу конкурсної комісії.

Наказ №46-к від 17.04.2015 має назву «Про створення конкурсної комісії».

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 цієї є статті, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих

повноважень.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справвизначена статтею 17КАС України.

Відповідно до частини першої вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною другою статті17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать публічно - правові спори з правовідносин, що виникають у сфері здійснення публічної влади. Принаймні одним із учасників публічно - правового спору повинен бути суб'єкт владних повноважень і цей спір має бути саме з приводу публічно - правових відносин, у якому позивач вважає, що суб'єкт владних повноважень своїми рішеннями, дією чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси.

Тобто КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Аналіз норм статті 17 КАС України дає підстави стверджувати, що справою адміністративної юрисдикцій між суб'єктами владних повноважень є лише спір, що виникає з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, і тільки у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

З наявного у матеріалах справи Статуту Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, затвердженого наказом Міністерства культури України від 22.12.2011 р. №1204/0/16-11 та зареєстрованого державним реєстратором Львівської міської ради 28.11.2011 р. № запису 7011 (далі - Статут) видно, що відповідно до пункту 1.1. Театр є державним закладом культури, що належить до сфери управління Міністерства культури України (далі - Орган управління майном).

Таким чином, відповідач не є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 КАС України, та не наділений жодними владними повноваженнями, у тому числі і делегованими, та владними управлінськими функціями у спірних правовідносинах.

Стосовно статусу відповідача суд зазначає таке.

Статтею 36 Конституції України закріплено право громадян на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об'єднують громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.

Вказана конституційна норма знайшла своє продовження у Законі України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV (далі - Закон № 1045-XIV ).

Згідно до наданого у статті 1 Закону № 1045-XIV визначення термінів, професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); а первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

У статті 2 вказаного Закону закріплено мету створення професійних спілок, відповідно до частини першої якої професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Право громадян на об'єднання у професійні спілки закріплено і у статті 243 КЗпП України, яка передбачає, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок.

Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.

Системний аналіз зазначених конституційних норм, положень Закону № 1045-XIV та статті 243 КЗпП України дає підстави стверджувати, що професійна спілка є громадською організацією, яка створена з метою захисту трудових та соціально-економічних прав та інтересів її членів.

Отже, позивач (первинна профспілка Театру) є повноважним представником працівників Театру і захисником їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів.

Щодо предмету оскарження, то суд звертає увагу на наступне.

Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури затверджено наказом Міністерства культури України 06.09.2013 р. №991 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2013р. за № 1663/24195 (далі - Порядок).

Як вказано у пункті 1 цього Порядку, він розроблений відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про культуру» та пункту 2 Порядку укладення трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2011 року № 1251, визначає процедуру, умови підготовки й проведення закладами культури конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу (далі - конкурс).

Стаття 21 Закону України «Про культуру» називається «Особливості трудових відносин та працевлаштування в закладах культури», а зміст полягає у наступному.

«Керівники закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними трудового договору (контракту). Укладення контракту регулюється виключно законами України.

Формування кадрового складу (художнього та артистичного, крім технічного персоналу) закладів культури здійснюється на конкурсній основі. За результатами конкурсу укладається трудовий договір у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад керівників структурних підрозділів, фахівців, працівників, які забезпечують і безпосередньо виконують творчі функції, визначається Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до закріплених у пункті 2 Порядку термінів, термін «трудовий договір» означає укладену між працівником і керівником закладу культури угоду, відповідно до якої працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену такою угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, керівник закладу культури - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати належні умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається за результатами проведення конкурсу між його переможцем та закладом культури в особі керівника.

Порядок проведення конкурсу визначається Мінкультури.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах Театр як відповідач виступає власником (роботодавцем), а оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до трудового законодавства з метою добору кадрів, тому цей наказ не є ні нормативним актом, ні правовим актом індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, виданим на реалізацію владних управлінських функцій в розумінні понять КАС України.

Робота у закладі культури не відносяться до публічної служби, спір між працівником і роботодавцем не носить публічно-правового характеру, відтак на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Згідно до визначеної статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України компетенції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ураховуючи викладене, даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Наслідки закриття провадження передбачені частиною третьої статті 157 КАС України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Тому сплачений первинною профспілковою організацією Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької Професійної спілки працівників культури України через представника Гелемея Юрія Миколайовича судовий збір у розмірі 73,08 грн, сплачений ним за подання до суду позовної заяви, слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 157,160,165,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом первинної профспілкової організації Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької Професійної спілки працівників культури України до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької про визнання протиправним і скасування наказу,

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Роз'яснити, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом з урахуванням правил територіальної підсудності.

Повернути профспілковій організації Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької Професійної спілки працівників культури України судовий збір у розмірі 73(сімдесят три) гривні 08 копійок, сплачений Гелемеєм Юрієм Миколайовичемза квитанцією 0.0.381588667.1 від 06.05.2015.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.