Справа № 826/2831/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 травня 2015 року № 826/2831/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкових повідомлень - рішень.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі також - відповідач), в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 04 грудня 2014 року № ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 04 грудня 2014 року № ;

- присудити з Державного бюджету України на користь позивача здійснені ним витрати у вигляді судового збору в розмірі 487, 20 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок суб'єкта владних повноважень - відповідача здійснені позивачем судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу, документальне підтвердження розміру яких буде надано позивачем на відповідну вимогу суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що спірні податкові повідомлення - рішення прийнято без правових підстав, за відсутності у діях позивача порушень приписів податкового законодавства.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер Енд Гембл Україна» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів за серпень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 20.11.2014р. №1371/28-10-37-12/19341005.

Перевіркою встановлено, що ТОВ з іноземними інвестиціями «Проктер Енд Гембл Україна» в деклараціях з ПДВ за липень та серпень 2014 року відображено реалізацію лікарських засобів на митній території України, які згідно п.п.194.1.1 п. 194.1 ст.194 Податкового кодексу України з 01.04.2014 року оподатковуються за ставкою 7% (ряд.2.2 кол. Б), в тому числі: за липень на загальну суму 22 015 887 грн., крім того ПДВ 1 541 112 грн.; - за серпень на загальну суму 23 185 788 грн. крім того ПДВ 1 623 005 грн.

В ході перевірки відповідач дійшов до висновку про наступні порушення Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна», зокрема:

- п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України чим занижено суму податкових зобов'язань в декларації з ПДВ за липень 2014 року на 2 862 065 грн. та в декларації з ПДВ за серпень 2014 року на 3 014 152 грн.;

- п.198.1, п.198.2, 198.6 ст.198 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на 21 369 грн.;

- п.187.8 ст.187, п. 193.1 ст.193, п.194.1 ст.194, п.198.1, п.198.2, 198.6 ст.198 , п.200.1, п. 200.3 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення в розмірі 5 893 946 грн.;

- пп. 14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4, ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року в розмірі 2 871 398 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення рішення:

- № від 04.12.2014, згідно якого позивачеві зменшено бюджетне відшкодування на 2871398 грн. та донараховано 717849,5 грн. штрафних санкцій;

- № від 04.12.2014р., згідно якого позивачеві зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на 3026188 грн.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю податкових повідомлень - рішень №№, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач імпортує та реалізовує на території України жіночі гігієнічні прокладки та тампони «Naturella» та «Tampax» за ставкою 7%.

Проте, доводи відповідача ґрунтуються на тому, що операції платників ПДВ з постачання на митній території України медичних виробів, а також операції із їх ввезення на митну територію України, що здійснювалися 01.07.2014 року повинні були оподатковуватися за ставкою 20%, у зв'язку з припиненням дії з 01.07.2014 року постанови КМУ від 23.04.2014 року №118 та вступом в дію з 02.07.2014 року нової постанови КМУ від 01.07.2014 року №21.6.

З огляду на викладене, на думку відповідача, поставку Товару слід було здійснювати з застосуванням ставки ПДВ в розмірі 20%, а не 7%.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, з зважаючи на наступне.

Згідно з абзацом 2 пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України, ставка ПДВ в розмірі 7% передбачається для операцій зокрема, з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом міністрів України.

Підпункт 1 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 216 від 02.07.2014 р. «Про затвердження переліку медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків» (далі - Постанова № 216) визначає, що документами, які підтверджують належність продукції до медичних виробів, є свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу - для виробів, які пройшли процедуру державної реєстрації в установленому порядку.

Водночас, відповідач звертав увагу суду на те, що задекларована сума яка вказана у декларації з ПДВ не співпадає з даними ВМД, що і було зазначено перевіряючи в акті перевірки, та не взято до уваги під час відображення в податковому обліку платника податків.

У разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку (п. 201.12 ст. 201 Кодексу).

Так, дійсно, суд погоджується з позицією податкового органу, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, водночас звертає увагу на те, що ТОВ «Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» 05.09.2014р. було подано до Львівської митниці Міндоходів нові митні декларації зі сплатою ПДВ вже за повною ставкою у розмірі 20%.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, причиною такого звернення послужило те, що Львівською митницею Міндоходів ТОВ «Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» було відмовлено у декларуванні вказаного вище товару за ставкою 7%.

В матеріалах справи міститься копія постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2014р. у справі №813/6877/14 за позовом ТОВ «Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування карток відмови, стягнення коштів, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2014р. №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, №209140000/2014/00390, №209140000/2014/000389, що складені митним постом «Малехів» Львівської митниці Міндоходів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, на переконання суду у межах спірних правовідносин, позивач право на застосування до операцій імпорту підгузок та жіночих прокладок ставку ПДВ в розмірі 7%.

При цьому, така правова позиція суду узгоджується із позицією Державної фіскальної служби України, висловленої у листі від 19.08.2014р. №2316/7/99-99-19-03-02-17, у якому зазначено, що враховуючи те, що постанова № 216 набрала чинності з 2 липня 2014 року, при здійсненні із зазначеної дати митного оформлення медичних виробів, які ввозяться на митну територію України і на які є свідоцтво про їх державну реєстрацію, податок на додану вартість нараховується за ставкою 7 відсотків.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що позивач до Львівської митниці ДФС подав заяви про внесення змін до митних декларацій і заяви про повернення надмірно сплачених митних платежів щодо товарів, які імпортувалися в період дії постанови КМ України №216 від 02.07.2014р. «Про затвердження переліку медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків», а саме: в заявах про внесення змін до митних декларацій просив замість 20%, вказати 7% ставки.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 нього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом: на митній території України - дата складання платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою виникнення податкових кредиту у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий: номер накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку.

Згідно з п. 200.4 статті 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отриманні від нерезидента послуги отримувачем товарі/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» правомірно сформовано податковий кредит, який підтверджений митними деклараціями.

Відповідно до п. 201.12 статті 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Згідно статті 297 Митного кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані органом доходів і зборів, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що податкові повідомлення - рішення №№, від 04.12.2014р. є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність спірних податкових повідомлень - рішень.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 04 грудня 2014 року № .

Скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 04 грудня 2014 року № .

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» понесені судові витрати в розмірі 487, 20 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур