Справа № 461/3737/15-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2015

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Львів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Львів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17.03.2015 року Інспектором ДАІ було складено протокол на нього за порушення правил дорожнього руху, а саме проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора «червоний», за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що протокол складено без всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, без обгрунування будь-яким саме належними та допустимими доказами. Зі змістом протоколу не погоджуючись, коротко зазначив в останньому про це. Інспектор ДАІ не взявши до уваги, та не спростувавши будь-яким чином заявлені ним недоліки складання протоколу, виніс постанову про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення його передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Він не погоджується із протоколом та постановою, оскільки 17.03.2015 року порушень ПДР України не вчиняв. Також, вважає, що Інспектор ДАІ не мав права використовувати відеореєстратор для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху. Просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, винесену 17.03.2015 року інспектором ДПС взводу №2 РДПС ДАІ з обслуговування м. Львів ГУМВСУ у Львівській області старшиною міліції ОСОБА_2, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього - закрити. Судові витрати в сумі 73,08 гривень понесені ним, стягнути з Державного бюджету України на користь нього. Просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали аналогічні пояснення викладенні у позові. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Третя особа, ОСОБА_2, в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що 17.03.2015 року він разом із інспектором ДАІ ОСОБА_4 приїхав на чергування на перехрестя вулиць Липинського-Промислова, де було виявлено правопорушення позивачем, який проїхав на червоний світлофор. Правопорушення було зафіксовано на відеореєстратор. Про що було складено адмінпротокол в якому було роз'яснено правопорушнику його права та обов'язки. Після цього було винесено постанову про накладення штрафу. Вважає, оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а свої дії правомірними. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 березня 2015 року Інспекторм ДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Як вбачається із адмінпротколу, позивач не погодився з правопорушенням та зазначив в протоколі, що він рухався на зелений сигнал світлофора, що не є порушення ПДР.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення, 17 березня 2015 року інспектором ДПС взводу №2 РДПС ДАІ з обслуговування м Львів ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_2 було винесено постанову серії ПС2 №297410 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень.(а.с.14).

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає при порушенні водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (міліція). Згідно п. 3 ч.2 ст. 222 КУпАП від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП мають право працівники Державтоінспекції міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що в діях інспектора ДПС ОСОБА_2 при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначені розміру штрафу - порушень законодавства та перевищення своїх повноважень не вбачається.

Також суд вважає, що не було порушено права позивача на захист під час розгляду адміністративного протоколу відносно нього, оскільки позивачу під розпис роз`яснені його права, закрема право на правову допомогу. В протоколі про адміністративне правопорушення не міститься клопотань позивача про надання правової допомоги.

Факт порушення позивачем ПДД підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з відеорегістратора. З цього відеозапису вбачається, що позивач рухався на заборонене червоне світло світлофору. Цей об`єктивний доказ узгоджується з наданими в судовому засіданні показаннями третьої особи, ОСОБА_2, та з показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 Останній також підтвердив, що ОСОБА_3 здійснив рух на «червоне світло». Після цього автомобіль було зупинено та позивача ознайомлено із відео, яке було знято на відеокамеру «CЕNON». Позивач не заперечував проти правопорушення, але його цікавила сама процедура.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» не зазначено, що заборонено використовувати інші технічні засоби, ніж ті, що перелічені в переліку.

Тому доводи представника позивача, що відеозапис з відеореєстратора не є належним доказом - суд вважає необгрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача посилався на рішення Конституційного суду від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 р. В останньому вирішено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в нього словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що вищезазначене рішення КСУ не позбавляє працівника ДАІ права притягувати осіб до адміністративної відповідальності відповідною постановою після складання адміністративного протоколу. В рішенні КСУ йдеться про випадки накладення адміністративного стягнення, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5-15,159-163,185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Львів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Радченко В.Є.