Справа № 802/1213/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 травня 2015 р. Справа № 802/1213/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді:Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Головного управління Держземагенства у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (далі - ГУ Держземагенства у Вінницькій області). У позовній заяві, із урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 18.05.2015 року, позивач просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області стосовно надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, викладену у листі Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 12.12.2014р. за № 31-2-0.32-11456/2-14.

- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 07.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2014 року позивач звернулась до ГУ Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області. Однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що земельна ділянка, зазначена у викопіюванні, доданому до клопотання, є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, введеного в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328, права на який виставляються на земельні торги, а тому Головне управління Держземагенства у Вінницькій області не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. ОСОБА_2 вважає вказану відмову неправомірною, оскільки при зверненні до відповідача нею було дотримано усіх вимог закону. Відтак, правових підстав відмовляти їй у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не було.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву (вх.№12798) про розгляд справи в порядку письмового провадження та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Крім того, 18.05.2015 року подав заперечення (а.с.16-17) та у своїх поясненнях звертає увагу суду на те, що позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у зв'язку з виконанням Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області наказів Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 та від 22.10.2014 року № 343, а також враховуючи те, що права на таку земельну ділянку мають бути виставлені на земельні торги. При цьому представник відповідача вказав, що до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, дана земельна ділянка не включена.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази, які є у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.11.2014 року позивач звернулась до ГУ Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Листом за № 31-2-0.32-11456/2-14 від 12.12.2014 року Головне управління Держземагенства у Вінницькій області повідомило позивача, що відповідно до рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, введених в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14, територіальні органи Держземагенства зобов'язані сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Земельна ділянка, зазначена у викопіюванні, що додане до клопотання ОСОБА_2, є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію вказаного наказу, а відтак Головне управління не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки (а.с. 11).

Перевіряючи законність вищезазначеної відмови, суд керується наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому суд наголошує на тому, що підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 ЗК України).

Крім того, частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 року (далі - Положення), Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно з пп. 6-1 п. 4 Положення Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держземагенства у Вінницькій області відноситься розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки є те, що право на цю земельну ділянку має бути виставлене на земельні торги згідно з наказом Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року.

Надаючи оцінку правомірності відмови відповідача з цих мотивів судом встановлено, що дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 Держземагентство України зобов'язано з метою забезпечення децентралізації влади, збільшення повноважень органів місцевого самоврядування з управління територіями, подолання корупції та збільшення надходжень до місцевих бюджетів, підвищення ефективності територіального планування та якості управлінських рішень органів місцевого самоврядування забезпечити у строк з 15.10.2014 року:

- обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою;

- надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів;

- затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

На виконання цього доручення відповідно до пункту 1 наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України" введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року (протокол засідання № 2).

Пунктом 2 зазначеного рішення колегії Держземагентства України визначено, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

На противагу зазначеним доводам відповідача судом встановлено, що земельна ділянка на яку претендував позивач, не включена до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах та відповідач фактично не виконав вимог наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року і, надаючи позивачу відмову, формально послався на цей акт.

Відтак суд критично оцінює посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України, згідно якої земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Також суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Отже, норми Земельного кодексу України мають вищу юридичну силу у порівнянні з положеннями тих підзаконних нормативно-правових актів, якими відповідач обґрунтовує свою відмову (накази Держземагенства України від 15.10.2014 року за № 328 та від 22.10.2014 року за № 343).

Водночас перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а така підстава для прийняття відповідного рішення як те, що право на земельну ділянку має бути виставлено на земельні торги, частиною 3 статті 123 ЗК України не передбачена.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що Головне управління Держземагенства у Вінницькій області з непередбачених законом підстав відмовило ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною такої відмови, яка викладена у листі-відповіді Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № 31-2-0.32-11456/2-14 від 12.12.2014 року, належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 07.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою необхідно зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, з урахуванням наявності в суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також беручи до уваги протиправність і передчасність відмови суб'єкта владних повноважень у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд доходить висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, викладену у листі Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 12.12.2014 р. за № 31-2-0.32-11456/2-14, щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 07.11.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 гектара на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Стягнути із Державного бюджету України в користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович