Справа № 1304/5108/12, 2а/1304/387/12
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 р. Справа № 876/1268/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП-14630» до Львівської міської ради, треті особи виконавчий комітет Львівської міської ради, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про скасування рішення суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Львівське АТП-14630» звернулося в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради про скасування ухвали від 10.11.2011 року №880 «Про скасування рішення виконавчого комітету від 23.09.2011 №855».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прийняте рішення виконавчого комітету було внесено на розгляд виконкому із урахуванням поданих зауважень і пропозиції та у відповідності до положень постанови КМУ від 03.12.2008 року №1081. Жодною нормою Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року №1160-IV не встановлено, що редакція оприлюдненого регуляторного акту повинна відповідати редакції прийнятого акту, оскільки акт приймається з урахуванням зауважень і пропозиції за результатами проведених громадських слухань, а також у відповідності до вимог чинного на час прийняття законодавства. Під час прийняття скасованого відповідачем рішення виконавчого комітету не було допущено порушень згаданого вище закону, відтак підстави для винесення Львівською міською радою оскаржуваної ухвали відсутні.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2012 року задоволено позовні вимоги, оскільки суд погодився з наведеними позивачем доводами.

Відповідач - Львівська міська рада, не погодившись з прийнятим рішенням, подала апеляційну скаргу, вважаючи оскаржувану постанову незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права і такою, що підлягає скасуванню. Просить скасувати дану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції при постановленні рішення не надано належної правової оцінки тому, що 02.08.2011 року на офіційному сайті Львівської міської оприлюднено проект рішення, який 26.08.2011 року пройшов громадські слухання. Проте, вже після оприлюднення проекту рішення 16.09.2011 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №953 від 29.06.2011 року внесено значні зміни до Постанови Кабінету Міністрів України№1081 від 03.12.2008 року стосовно порядку проведення конкурсу.

При прийнятті 23.09.2011 року виконавчим комітетом рішення №855 дані зміни враховані, однак не оприлюднені та не обговорені відповідно до вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року №1160-IV.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних мотивів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Таким чином, підставами для визнання актів недійсними, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеної законом компетенції органу, який видав(затвердив) цей акт. Крім того, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та законних інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Суди, розглядаючи справи цієї категорії, повинні ураховувати інтереси сторін і вирішувати такі спори залежно від установленого та на підставі закону.

Судом апеляційної інстанції, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що 10.11.2011р. Львівською міською радою було прийнято ухвалу №880 «Про скасування рішення виконавчого комітету від 23.09.2011 №885», згідно якої скасовано рішення виконавчого комітету від 23.09.2011 №855 «Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування та Порядку проведення технічного аудиту перевізника».

Разом з тим, в прийнятій ухвалі не зазначено, які саме порушення Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року №1160-IV були допущені виконавчим комітетом під час прийняття вищевказаного рішення.

При цьому судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної ухвали, відповідач вважає те, що редакції опублікованого та прийнятого рішення виконавчого комітету є неоднаковими, що на думку Львівської міської ради є порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч. 12 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" 21 травня 1997 року №280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11 вересня 2003 року №1160-IV.

Статтею 36 Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV передбачено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом або посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу, проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV, регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтями 8, 9 Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV, стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Судом встановлено і цього не заперечує сторона відповідача, що 02.08.2011 року на офіційному сайті Львівської міської оприлюднено проект рішення «Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користуваня та Порядку проведення технічного аудиту перевізника»та аналіз регуляторного впливу цього проекту, а 26.08.2011 року у приміщенні Львівської міської ради проведено громадські слухання вказаного проекту рішення.

Зважаючи на встановлені обставини суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що на момент прийняття рішення від 23.09.2011р. №855 «Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користуваня та Порядку проведення технічного аудиту перевізника» проект рішення та аналіз регуляторного впливу до нього був оприлюднений, а відтак жодних порушень ст.25 Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV під час прийняття цього рішення не було допущено.

Стосовно зауважень апелянта з приводу того, що редакція прийнятого виконавчим комітетом рішення та оприлюдненого проекту не збігаються, то необхідно зазначити, що ч.4 ст.9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» встановлено, що повторне оприлюднення проекту регуляторного акту може здійснюватися у випадках, встановлених цим Законом.

Проте, жодною нормою Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не передбачено повторного оприлюднення проекту регуляторного акту в зв'язку з змінами підзаконних нормативних актів.

Перегляд регуляторного акта відповідно до ст.11 Закону України №1160-IV здійснюється: на підставі аналізу звіту про відстеження результативності цього регуляторного акта; за ініціативою регуляторного органу, який прийняв відповідний регуляторний акт; в інших випадках, передбачених Конституцією та іншими законодавчими актами України. У разі наявності підстав, визначених у частині першій цієї статті, регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, а у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, - інший орган може приймати рішення про зупинення дії регуляторного акта, визнання його неконституційним, про скасування чи про необхідність залишення цього регуляторного акта без змін або про необхідність його перегляду. Якщо відповідно до цього Закону рішення щодо регуляторного акта, визначені в частинах другій та третій цієї статті, приймаються іншим органом, цей орган подає відповідні пропозиції регуляторному органу, який прийняв відповідний регуляторний акт.

Щодо покликань апелянта на те, що оскаржуваним рішенням ради не порушено прав позивача, то необхідно погодитись з доводами ПАТ «Львівське АТП-14630» в тому, що останній займається господарською діяльністю пов»язаною з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Львові і скасування відповідачем рішення виконавчого комітету призведе до того, що в квітні 2012 року не відбудеться конкурс на маршрутах загального користування у м. Львові на які позивач претендує як перевізник.

Таким чином судова колегія вважає, що при розгляді спору суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і норми закону, які їх регулюють.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність своїх дій.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції не викликають сумнівів щодо їх правильності, судове рішення прийнято відповідно до норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2012 року у справі №2а/1304/387/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 26.05.2015р.