Справа № 2-а-148/11
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0216/2-а-148/2011 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії, -

встановила:

ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково і відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХП (далі Закон № 796-ХП) він має право на отримання пенсії у розмірі, не меншому від восьми мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Вважаючи, що пенсія йому нараховується та виплачується з порушенням ст.ст. 54, 50 Закону № 796-ХП, ОСОБА_1 з цим позовом звернувся до суду. В позовній заяві позивач ставить такі вимоги: 1) визнати незаконною відмову УПФУ у Мурованокуриловецькому районі в перерахунку пенсії в розмірах, передбачених ст.ст. 50 і 54 Закону № 796-ХП, та ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; 2) зобовязати УПФУ у Мурованокуриловецькому районі провести перерахунок пенсії і додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50 і 54 Закону № 796-ХП, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та виплачувати пенсію щомісячно із урахуванням розміру мінімального прожиткового рівня на поточний час; 3) зобовязати УПФУ у Мурованокуриловецькому районі провести перерахунок та відшкодувати різницю між тією пенсією, що мав би отримувати, та тією, яку отримав, за період з 22 травня 2008 року по день постановлення рішення.

31 січня 2011 року представник відповідача начальник УПФУ у Мурованокуриловецькому районі подала заперечення на позов ОСОБА_1 (а.с. 23). Із тексту заперечень слідує, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Частиною 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»закріплено положення, згідно з яким кошти Пенсійного Фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а ч. 3 ст. 73 цього Закону заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Оскільки кошти з Державного бюджету до Пенсійного фонду України на фінансування витрат у розмірах, передбачених ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не надходили, то не має законних підстав проводити ці виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Розглянувши справу з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, приходжу до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 09 липня 2007 року має 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням інваліда серії Б № 171568 та посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії А № 445879 (а.с. 12), експертним висновком № 425 від 23 червня 2007 року (а.с. 14), довідкою, що видається до акту огляду МСЕК (а.с. 15),витягом з акту огляду МСЕК (до довідки серії АВ № 002899), довідкою УПФУ у Мурованокуриловецькому районі № 229/02-219 від 04.03.1011 року (а.с. 20) та не заперечується відповідачем. У зв`язку з цим ОСОБА_1 як пенсіонер перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію та користується правами і пільгами, передбаченими Законом № 796-ХП.

Предметом судового розгляду є правовідносини, що повязані з забезпеченням соціального захисту громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Такі правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про прожитковий мінімум», а також іншими нормативно-правовими актами, що не суперечать вказаним законам і Конституції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Нормами ст. 49 Закону № 796-ХП передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХП, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по 2 групі інвалідності, восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 796-ХП визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N І-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». У вказаному рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про

- 2 -

Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і визнані неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України. Частина 3 ст. 46 Конституції України закріпила, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. та № 530 від 28.05.2008 р., на які посилається відповідач у своїх запереченнях, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50, 54 Закону № 796-ХП вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановив інший розмір, немає. Отже, суд приходить до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, до уваги примати не слід, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону № 796-ХП.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону № 796-ХП у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму та не потребує додаткового звернення громадян з заявою до Управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивачу має визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, оскільки держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу як особі, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, пенсії у розмірі не нижчому від восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний Фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, приходжу до висновку, що відповідач не виконав своїх повноважень щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірах, передбачених ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», без поважних причин, а тому в цій частині дії (бездіяльність) відповідача є протиправними.

Тому і відмова управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі № К-12 від 07.02.2011 року у перерахунку та виплаті пенсії і додаткової пенсії у відповідності з вимогами ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(а.с. 5-6) є незаконною.

Порушене право підлягає відновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № НОМЕР_1 «Про пенсійне забезпечення» із змінами та доповненнями, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком», таким чином строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, до даної категорії спорів не застосовується.

Крім того, державні соціальні гарантії, зокрема, пенсія по 2-й групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, право на які передбачене законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня, передбаченого ст. 48 Конституції України, тому право на соціальний захист не може бути обмежено і строк позовної давності на соціальні виплати не поширюється.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Качко проти України»зазначив, що тільки в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Таким чином, приходжу до висновку, що вимога ОСОБА_1 щодо періоду відновлення порушеного права має бути задоволена в повному обємі з 22 травня 2008 року.

Позивачу як особі, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

- 3 -

внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено довічну щомісячну пенсію та додаткову пенсію, яка в силу ст. 22 Конституції України не може бути обмежена чи скасована інакше, як в момент припинення права на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд при вирішенні справи може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Тому, задовольняючи вимогу позивача про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії і додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50 і 54 Закону № 796-ХП, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та виплачувати пенсію щомісячно із урахуванням розміру мінімального прожиткового рівня на поточний час, а також провести перерахунок та відшкодувати різницю між тією пенсією, що мав би отримувати позивач, та тією, яку отримав, за період з 22 травня 2008 року по день постановлення рішення, вважаю за правильне сформулювати цю частину рішення як зобовязання відповідача нарахувати і виплатити позивачу державну пенсію по 2-й групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, встановивши її розмір не менше восьми мінімальних пенсій по віку та нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії по віку, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 22 травня 2008 року по день припинення права на таку допомогу.

На підставі п. 1 ч. 1 та абзацу 2 ч. 1 ст. 256 КАС України вважаю за необхідне допустити рішення до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХП, ст.ст. 28, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 69, 71, 158-163, 183-2, ч. 2 ст. 186, ст. 254, п. 1 ч. 1 та абзацу 2 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити. Визнати незаконною відмову Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірах, передбачених ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та з врахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 державну пенсію по 2-й групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, встановивши її розмір не менше восьми мінімальних пенсій по віку та нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії по віку, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 22 травня 2008 року по день припинення права на таку допомогу.

Постанову в частині зобов'язання управління Пенсійного Фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: ____________