Справа № 815/802/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 р. Справа № 815/802/15

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
Представник ДП „ІМТП"Висоцька В.В. (довіреність)
Представники ДФІСтоянова Н.М. (довіреність) Новоселова Н.Б. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" та Державної фінансової інспекції в Одеській області на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року щодо усунення виявлених під час ревізії порушень, а саме: частково визнати протиправними та скасувати у повному обсязі пункти 3,4,5,6,7,8,9,12,13, визнати протиправним та скасувати пункт 10 цієї Вимоги в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн., -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року щодо усунення виявлених під час ревізії порушень, а саме: частково визнати протиправними та скасувати у повному обсязі пункти 3,4,5,6,7,8,9,12,13, визнати протиправним та скасувати пункт 10 цієї Вимоги в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано пункти 3,5,7,8,9 в частині зобов'язання стягнення шкоди з відповідальних осіб, пункт 10 в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн. вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року щодо усунення виявлених під час ревізії порушень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Державна фінансова інспекція в Одеській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в частині задоволених позовних вимог ДП "Іллічівський морський торговельний порт".

В обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти посилаються на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, сторони зазначають, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було встановлено усі обставини справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ДП "Іллічівський морський торговельний порт" належить задовольнити, а апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області слід залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області у період з 27.10.2014 року по 19.12.2014 року, з зупиненнями з 24.11.2014 року по 05.12.2014 року на виконання плану роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на ІV квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 23.10.2014 №1727, 1728, 1729, 1730, 1731, 1732, 1733, 1734, 1735, 1736 було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" за період з 01.10.2012 року по 30.09.2014 року, на підставі якої складено Акт ревізії від 26.12.2014 року №05-11/188 (а.с.18-206 т.1).

02.02.2015 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області винесено вимогу №15-05-23-14/921 про усунення виявлених під час ревізії порушень (а.с.75-80 т.2).

Пунктом 3 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано провести роботу щодо стягнення грошових коштів у сумі 3317767,58 грн. з відповідальної особи начальника Порта з 15.12.2011 року по 13.06.2013 ОСОБА_10, яким затверджена проектно-кошторисна документація без наявності погодження Управителя та довірителів на суму, що перевищує суму фінансування будівництва, передбачену договором №601-о та фінансовим планом та яким підписані договори з підрядними організаціями на виконання будівельних робіт за рахунок власних коштів Порту з реконструкції об'єктів, не віднесених до основних об'єктів Порту.

Пунктом 4 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано: - провести службове розслідування щодо встановлення причин невідповідності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності; - визначити експертним шляхом розмір збитків від нестачі та відобразити нестачу в бухгалтерському обліку; - здійснити заходи щодо списання нестачі майна відповідно до п.21 Порядку списання об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08.11.2007 року №1314.

Пунктом 5 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано: - повідомити балансоутримувачів основних засобів, на об'єктах яких здійснювались роботи капітального характеру про факт здійснення поліпшення їх майна; - у разі схвалення та підтвердження обсягів виконаних робіт укласти договір про відшкодування зазначених витрат, як передбачено ч.2 ст.1158 Цивільного кодексу України; - в іншому випадку стягнути з відповідальних осіб (головний бухгалтер ОСОБА_11, який відповідно до Статуту підприємства та посадової інструкції несе відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність бухгалтерського обліку та статистичної звітності та начальник РБУ ОСОБА_12 в частині несвоєчасного подання до бухгалтерії документів) шкоду, заподіяну Порту у розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 6 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано укласти договір з Іллічівською міською радою та сплатити до місцевого бюджету кошти для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту за результатами будівництва житлового будинку в м.Іллічівськ по вул.Паркова 22А у сумі 150859,00 грн.

Пунктом 7 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано: - стягнути з колишнього працівника ОСОБА_13 грошові кошти, надані як позика та не повернуті при звільненні на загальну суму 49101,2 грн.; - стягнути з колишнього працівника ОСОБА_14 грошові кошти, надані як позика та не повернуті при звільненні на загальну суму 49101,2 грн.; - з метою запобігання допущення порушень, які можуть призвести до втрат, провести претензійно-позовну роботу з іншими звільненими працівниками щодо повернення позик.

Пунктом 8 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано стягнути з осіб, відповідальних у зайвих грошових виплатах кошти у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 9 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано:- стягнути з осіб, відповідальних у зайвих грошових виплатах (табельники, якими складалися та підписувалися табелі обліку робочого часу) кошти у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України; - провести перерахунок та відповідні взаємної звірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти.

Пунктом 10 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано: - стягнути з осіб, відповідальних у зайвих грошових виплатах (табельники, якими складалися та підписувалися табелі обліку робочого часу) кошти у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України; - провести перерахунок та відповідні взаємної звірки щодо сум внесків до Фондів та повернути зайво сплачені кошти.

Пунктом 12 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано відобразити в обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Хай-Рейз Констракшнз» у сумі 27612395,90 грн.

Пунктом 13 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року зобов'язано відкоригувати в обліку вартість залізничних колій (інв.№ №13106,14733,14734).

Позивач не погоджується з пунктами 3,4,5,6,7,8,9,12,13 вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 та п.10 цієї вимоги в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн. та просить суд визнати протиправними та скасувати пункти 3,4,5,6,7,8,9,12,13 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року та п. 10 вимоги №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року в частині.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року N2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Статтею 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за усуненням виявлених недоліків і порушень.

Частиною 7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про законність винесення Відповідачем п.п. 4, 6, 12, 13 Вимоги з наступних підстав.

У пункті 4 Вимоги зазначено, що під час ревізії встановлена невідповідність даних бухгалтерського обліку фактичній наявності майна, що є нестачею основних засобів Порту залишковою вартістю 3 421 377,01 грн. (будівля туалету в тилу 4,5 причалу, залізничні колії, складські площадки) та є порушенням вимог ст.ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в частині несвоєчасного складання первинних документів та несвоєчасного відображення господарських операцій в облікових регістрах та п.п. 7-а,б, 11.4 "Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 №69 в частині повноти проведення інвентаризації фактичної наявності майна і точності внесення до інвентаризаційних описів даних про фактичні залишки майна.

У зв'язку з чим, Держфінінспекція в Одеській області вимагає провести службове розслідування щодо встановлення причин невідповідності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності; визначити експертним шляхом розмір збитків від нестачі та відобразити нестачу в бухгалтерському обліку; здійснити заходи щодо списання нестачі майна відповідно до п.21 Порядку списання об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 № 1314.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені в Акті ревізії від 26.12.2014 р. № 05-11/188 та у п. 4 Вимоги основні засоби, а саме: туалет, покриття з/дор шляху, 1 лінія складських площадок причалів № 4, 5, 2, лінія складських площадок причалу № 5, тилова складських площадок пр. № 4-5, залізнична колія № 25, залізнична колія № 26, залізнична колія № 25а, є внеском ДП «ІМТП» до спільної діяльності за актом приймання-передачі до Договору про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту від 22.06.2005 року № 435-0 між ПП «Укртрансконтейнер» (ПП «КТІ») та Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт».

Відповідно до п. 3.1 Договору про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту від 22.06.2005 року № 435-0 (далі - Договір), на весь строк дії цього договору ведення спільних справ учасників покладається на підприємство (ПП «КТІ») та здійснюється підприємством як уповноваженою учасниками цього договору особою у відповідності до положень цього договору та чинного законодавства України.

П. 5.4 Договору передбачено, що повернення майна ДП «ІМТП» можливе тільки у разі припинення цього Договору. При поверненні майна ПП «КТІ» компенсує вартість відновлення, визначену експертним шляхом.

Як вибачається з матеріалів справи, Постановою Вищого господарського суду України від 22 квітня 2015 року було залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області від 27 січня 2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04 березня 2015 року, якими було розірвано договір про спільну діяльність в Іллічівськом морському торгівельному порту (договір простого товариства) № 435-О від 22.06.2005 року. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент проведення перевірки означений договір про спільну діяльність в Іллічівськом морському торгівельному порту був чинний.

Отже, факт нестачі вказаного майна та завдання збитків може бути встановлений тільки у разі неповернення цього майна ДП «ІМТП» від уповноваженого учасника спільної діяльності - ПП «КТІ» за актом приймання-передачі після припинення дії Договору спільної діяльності від 22.06.2005 року № 435-0 та одночасно відмови ПП «КТІ» компенсувати вартість майна, або після виключення зазначеного майна зі спільної діяльності у встановленому законодавством порядку.

У пункті 6 Вимоги зазначено, що в порушення ч.2 та ч.9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 3.1 Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівськом територіальної громади», затвердженого рішенням Іллічівської міської ради від 24.09.2009 № 996 в частині обов'язковості прийняття участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Іллічівськ та в частині дотримання термінів укладання договору, внаслідок неперерахування Портом пайового внеску на розвиток інфраструктури, міським бюджетом в 2014 році недоотримано коштів у сумі 150 859 грн., чим завдано збитків міському бюджету на відповідну суму, у зв'язку Відповідач вимагає укласти договір з Іллічівською міською радою та сплатити до місцевого бюджету кошти для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту за результатами будівництва житлового будинку в м. Іллічівськ по вул. Паркова, 22А у сумі 150 859 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію; кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються у повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

На момент звернення Іллічівської міської ради до Держаного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» з листом від 04.09.2014р. щодо укладання договору пайової участі замовника у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади житловий будинок по вул. Паркова, 22-А у м. Іллічівську вже було введено в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 26.08.2014р. № ОД 01, зареєстрованою Інспекцією ДАБК в Одеській області.

Колегія судів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що Декларація про готовність об'єкта до експлуатації свідчить тільки про можливість введення об'єкта в експлуатацію та дата реєстрації Декларації відповідно не є фактичною датою введення в експлуатацію.

Відповідно до ч.3 ст.179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 187 ГК України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до п.п.2,11,12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 №461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, видана позивачу Декларація про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 01 від 26.08.2014 свідчить про те, що відповідний об'єкт нерухомості прийнято в експлуатацію.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.2,5,9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

При цьому, приписи ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише Позивачем.

Отже, до прийняття об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь між позивачем та Іллічівською міською радою укладений не був, тоді як на момент звернення Іллічівської міської ради до позивача з відповідною вимогою об'єкт вже був прийнятий в експлуатацію. Оскільки минув передбачений законом граничний термін для укладення такого виду договору (до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), і чинне законодавство у сфері містобудування не передбачає можливість продовження чи відновлення цього терміну, то позивач Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» не може бути примушений до вчинення необов'язкових дій щодо укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури за межами законодавчо встановленого терміну. У зв'язку з цим пункт 6 Вимоги від 02.02.2015 року № 15-05-23-14/921 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд приходить до висновку про незаконність винесення п.10 вимоги від 02.02.2015 року №15-05-23-14/921 в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн. враховуючи наступне:

Відповідно до ст.94 Кодексу законів про працю України та ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Державною фінансовою інспекцією під час перевірки встановлено 5 випадків зайвої оплати праці працівникам порту за невідпрацьований час на загальну суму 2515,08 грн. відповідно зайво перераховано єдиного соціального внеску на суму 938,88 грн.

Під час з'ясування офіційних обставин справи, судом встановлено що зайво оплачена за 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 сума в розмірі 623,25 грн. була сплачена, відповідно до прибуткового касового ордера №2992 від 25.12.2014 року.(а.с.6 т.3)

Враховуючи, що зайво оплачена за 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 сума в розмірі 623,25 грн. була сплачена 25.12.2014 року, а саме до складання акту ревізії від 26.12.2014 року №05-11/188, суд приходить висновку про незаконність винесення п.10 вимоги від 02.02.2015 року №15-05-23-14/921 лише в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн.

У пункті 12 Вимоги зазначено, що в порушення п. 1 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом МФУ від 07.02.2013 № 73, п. 5, 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 № 290, п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом МФУ від 08.10.1999 № 237, бухгалтерією ДП «ІМТП» не відображено по бухгалтерському обліку визнані судом суми штрафу, пені, неустойки у загальному розмірі 27 612 395,90 грн., що призвело до заниження в обліку дебіторської заборгованості на відповідну суму, в результаті чого Держфінінспекція в Одеській області вимагає відобразити в обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Хай-Рейз Констракшнз» у сумі 27 612 395,90 грн.

В рамках справи № 5017/3842/2012 про банкрутство ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ КОНСТРАКШНЗ» (далі -ТОВ "ХРК"), ДП «ІМТП» було визнано конкурсним кредитором, та його вимоги були включені до реєстру вимог кредиторів, який затверджений ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2013 року.

Грошові вимоги ДП «ІМТП» до ТОВ „ХРК" були визнані в сумі 97 298 896,95 грн., які складаються з:

А) грошових сум за рішенням господарського суду Одеської області від 19.09.2012 року у справі № 27-29/17-2550-2011:

- 79 634 255 грн. 60 коп. - основного боргу;

- 64 380 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Б) грошових сум за рішенням господарського суду Одеської області від 15 травня 2013 р. у справі №5017/2510/2012:

- 7 559 799 грн. 88 коп. - збитки у вигляді упущеної вигоди;

- 1 295 965 грн. 69 коп. - плата за користування чужими грошовими коштами, передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України;

- 7 559 799 грн. 88 коп. - безпідставно отриманий дохід згідно ст. 1214 ЦК України;

- 64 380 грн. - витрати по сплаті судового збору..

Таким чином, до складу заборгованості ТОВ «ХРК» перед ДП «ІМТП» не входять штрафні санкції розмірі 27 612 395,90 грн.

Посилання представника Відповідача на те, що в рамках справи № 5017/3842/2012 про визнання банкрутом ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ КОНСТРАКШНЗ» кредиторські вимоги ДП «ІМТП» визнано на суму 107246651,50 грн. є помилковими, що вибачається з описової частини ухвали господарського суду Одеської області від 26.06.2013 року, а також підтверджується ухвалою господарського суду Одеської області від 06.06.2014 року.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку (далі - П(С)БО) й Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вимагають для визнання активу, що підприємством «очікується отримання в майбутньому економічних вигод, пов'язаних з його використанням» (п.10 П(С)БО № 2). Пункт 5 П(С)БО № 10 вказує, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Також не відображається дохід при невизнанні дебіторської заборгованості як активу, оскільки п. 21 П(С)БО № 15 вказує на те, що дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. З аналізу правових норм випливає, якщо актив не підлягає відображенню у фінансовій звітності, то й дохід також не може бути відображений.

На момент проведення ревізії ТОВ «ХРК» було визнано банкрутом (Постанова господарського суду Одеської області від 18.09.2013 року) та відкрито відносно ліквідаційну процедуру.

Дані обставини вказують на те, що активи зазначеного підприємства або відсутні, або його пасив значно перевищує актив, у зв'язку з чим не є можливим поновити його платоспроможність. Тобто, в даному випадку ймовірність одержання не тільки суми основного боргу, а й коштів по санкціях є близькою до нуля.

У пункті 13 Вимоги передбачено, що перевіркою правильності нарахування амортизації встановлено безпідставне нарахування та віднесення на витрати Порту амортизаційних відрахувань на загальну суму 16 486,56 грн., що є порушенням п.23 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92, ч.1 ст.9 Закону України про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим Відповідач вимагає відкоригувати в обліку вартість залізничних колій (інв. № 13106, 14733, 14734).

Згідно п.29 Положення (Стандарту) Бухгалтерського Обліку 7 «Основні засоби», нарахування амортизації зупиняється, починаючи з місяця, наступного за місяцем вибуття об'єкту основних засобів, переводу його на реконструкцію, модернізацію, добудову, дообладнання, консервацію. Враховуючи, що дані об'єкти (залізничні колії інв. № 13106, 14733, 14734) не було переведено на реконструкцію, модернізацію тощо, відповідно вимогам П(С) БУ 7 амортизація продовжує нараховуватись, у зв'язку з чим пункт 13 Вимоги від 02.02.2015 року № 15-05-23-14/921 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані Позивачем пункти 3,5,7,8,9 Вимоги в частині зобов'язання стягнути шкоду з відповідальних осіб суперечать чинному законодавству та підлягають скасуванню, але в той же час колегія суддів вважає, що в іншій частині пункти 3,5,7,8,9 Вимоги також не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

У пункті 3 Вимоги встановлено, що в порушення ст. 75, 193 Господарського кодексу України, вимог Міністерства інфраструктури України (лист від .11.2008 №10625/27/10-08 та лист від 18.06.2009 № 6387/04/10-09), п.5, 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, п.4.3.3 договору від 02.09.2009 № 601-о, укладеного між Портом та АБ «Київська Русь» (управитель) з 01.10.2012 по 01.10.2014 року Портом здійснені витрати за рахунок власних коштів на будівництво та реконструкцію основних засобів, які не є активами Порту, понад суму передбачену фінансовим планом, без узгодження з замовниками - фізичними особами у сумі 3 317 767,58 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) Порту на відповідну суму.

Відповідно до фінансового плану ДП "ІМТП" на 2012 рік, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 417-р від 02.07.2012р. у розділі "Джерела капітальних інвестицій" рядок 4 "Об'єкти невиробничого призначення (житловий будинок)" передбачені витрати за рік у розмірі 3400,0 тис.грн. Згідно Звіту про виконання фінансового плану за 2012 рік (рядок 6) фактично використано 1 442,0 тис.грн.

Відповідно до фінансового плану ДП "ІМТП" на 2013 рік, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 434-р від 20.05.2013р. у розділі "Джерела капітальних інвестицій" рядок 1.5 "житловий будинок" передбачені витрати у розмірі 3800,0 тис.грн. Згідно Звіту про виконання фінансового плану за 2013 рік (рядок 1.4) фактично використано 1 604,0 тис.грн.

Згідно фінансового плану ДП "ІМТП" на 2014 рік, затвердженого Міністерством інфраструктури України, у розділі "Джерела капітальних інвестицій" рядок 1.3 "житловий будинок" передбачені витрати у розмірі 4750,0 тис.грн. Згідно Звіту про виконання фінансового плану за 9 місяців 2014 року (рядок 1.3) фактично використано 1 362,1 тис.грн.

Зазначені фінансові плани затверджені та погоджені у встановленому законодавством порядку Кабінетом Міністрів України та Міністерством інфраструктури України, а отже за період з 01.10.2012р. по 01.10.2014р. Позивачем не допущено завищень витрат на будівництво та реконструкцію основних засобів понад суму, передбачену фінансовими планами, у зв'язку з чим висновок Відповідача в Акті ревізії від 26.12.2014 р. № 05-11/188 з про порушення позивачем ст. 75 Господарського кодексу України є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи, а пункт 3 Вимоги від 02.02.2015 року № 15-05-23-14/921 є протиправним та підлягає скасуванню.

У пункті 5 Вимоги зазначено, що внаслідок невикористання Портом прав, передбачених п.1 ст. 1160 Цивільного кодексу України на відшкодування витрат балансоутримувачем основних засобів, в інтересах якого вони були здійсненні, Порту на загальну суму 972 624 грн. завдано матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму.

Колегія судів доходить висновку про незаконність пункту 5 Вимоги від 02.02.2015 року № 15-05-23-14/921, враховуючи наступне.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про морські порти», на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 березня 2013 року № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», наказу Міністерства інфраструктури України від 19 березня 2013 року № 163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України»», було утворено державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14. Код ), яке є правонаступником реорганізованих державних підприємств морського транспорту та до якого перейшло певне майно, права та обов'язки відповідно до розподільчих балансів та актів приймання-передачі. На підставі розподільчого балансу та акту приймання передачі, що датовані 13 червня 2013 року, на баланс до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ДП «АМПУ») перейшло певне зазначене в акті приймання передачі майно, зокрема, об'їзна автодорога в тилу перевантажувального комплексу причалу № 9, каналізаційний колектор ОК «Альбатрос».

Після реорганізації позивача та передання з баланса позивача на баланс ДП «АМПУ» певного майна, зокрема, об'їзної автодороги в тилу перевантажувального комплексу причалу № 9 та каналізаційного колектора ОК «Альбатрос», позивачем - Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» у грудні 2013 року віднесено до складу витрат та списано основні матеріали в будівництві та ТМЦ на загальну суму 972 624,00 грн. у зв'язку з проведенням реконструкції об'їзної автодороги в тилу перевантажувального комплексу причалу № 9 та будівництвом каналізаційного колектору ОК «Альбатрос».

Наявні в матеріалах справи акти виконаних підрядних робіт форми КБ-2в свідчать, що роботи на вказаних об'єктах були виконані підрядником та прийняті позивачем 10.06.2013 року та 12.06.2013 року, тобто ще до передачі цих об'єктів на баланс ДП «АМПУ» за актом приймання передачі від 13.06.2013 року.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність здійснення цих витрат позивачем, у зв'язку з чим відповідні висновки Акта ревізії від 26.12.2014 р. № 05-11/188 про завдання збитків у зв'язку з віднесенням позивачем у грудні 2013 року до складу витрат та списанням основних матеріалів в будівництві та ТМЦ на загальну суму 972 624,00 грн. є безпідставними, а пункт 5 Вимоги від 02.02.2015 року № 15-05-23-14/921 є неправомірним та підлягає скасуванню.

У пункті 7 Вимоги зазначено, що в порушення ст. 509, 527, 629, 1049 Цивільного кодексу України, п. 5 Договорів переуступки боргу від 30.11.2004 при звільненні працівниками Порту не повернуто позики, отримані в 2005 році, на загальну суму 324,6 тис. грн. Внаслідок спливу терміну позовної давності по 3-м працівникам, які були звільнені протягом 2005-2011 років завдано матеріальної шкоди на загальну суму 125 795,99 грн.

08.12.2000 р. було укладено Договір № 497 між ДП «ІМТП» та підприємством «Молодість» про надання позики у сумі 3 000 000 грн. членам «Союзу молодих портовиків», що перебувають на квартирному обліку для будівництва житлового будинку для молоді порту.

В подальшому між працівниками ДП «ІМТП» - членами «Союзу молодих портовиків «Молодість» (надалі - Новий боржники), Громадсько - молодіжною організацією «Союз молодих портовиків «Молодість», а також ДП «ІМТП» було укладено договори щодо переводу боргу (надалі - Договори), відповідно до яких (п.5 Договору) у разі звільнення Нового боржника з ДП «ІМТП», він зобов'язується повернути ДП «ІМТП» залишок боргу єдиною грошовою сумою шляхом внесення коштів в касу ДП «ІМТП».

02.11.2005 року з ОСОБА_13, а 28.04.2012 р. з ОСОБА_14 була укладені додаткові угоди до Договорів, якими п. 5 відповідних Договорів змінено та викладено в наступній редакції: «В случае увольнения Нового должника из Ильичёвского морского торгового порта, он обязуется самостоятельно возвращать кредитору остаток долга согласно графику и в размерах, обговоренных в п. 4 договора посредством внесения наличных денежных средств в кассу порта либо на текущий счёт порта в порядке, предусмотренном действующим законодательством до 10 числа текущего месяца.».

Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, сторони дійшли згоди в частині порядку оплати заборгованості, що не суперечить чинному законодавству, а законні підстави для стягнення грошових коштів з цих осіб відсутні.

Крім того, по інших боржниках, зазначених в Акті ревізії від 26.12.2014 р. № 05-11/188: ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ДП «ІМТП» подано позови до Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення заборгованості. При цьому строк позовної давності за цими позовами не сплинув, що підтверджується ухвалами про відкриття провадження у цих справах та судовими повістками.

Враховуючи викладене, пункт 7 Вимоги від 02.02.2015 року № 15-05-23-14/921 є протиправним, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

У пункті 8 Вимоги зазначено, що в порушення п.1.1 та п.3 Наказу Міністерства Інфраструктури України від 03.10.2011 № 400 внаслідок відшкодування витрат на закордонні відрядження без наявності Дозволів (листів-погодження) Міністерства Інфраструктури України, працівникам Порту відшкодовані витрати на відрядження у загальній сумі 19 311,98 грн.

Відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України № 400 від 03.10.2011р. "Про координацію діяльності підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінінфраструктури України і Державної спеціальної служби транспорту, у сфері зовнішніх зносин", на який посилається Держфінінспекція в Одеській області, передбачено, що керівникам підприємств, установ та організацій, що входять до сфери управління Мінінфраструктури України і Державної спеціальної служби транспорту, службові контакти, які пов'язані з участю керівників та працівників у заходах міжнародного характеру, незалежно від місця їх проведення та джерел фінансування, зокрема, у міжнародних консультаціях, конференціях та переговорах з питань співробітництва та у заходах, пов'язаних з підготовкою до укладання міжнародних договорів України, здійснювати за дозволом Віце - прем'єр -Міністра України - Міністра інфраструктури України або заступника Міністра, за погодженням з Міністерством закордонних справ та з обов'язковою участю Департаменту міжнародного співробітництва.

Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" є членом Асоціації портів Чорного та Азовського морів (ВАБРА), у зв'язку з чим заступник директора порту з інвестування та розвитку ОСОБА_23 був відряджений до Грузії (наказ про відрядження № 443-0 від 03.09.2014) для участі у черговій звітно - вибірній конференції Асоціації портів Чорного та Азовського морів (ВАБРА), яка проводилась у Батумському морському порту.

Оскільки Відповідачем згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України не надано жодного доказу на підтвердження того, що відрядження ОСОБА_23 було пов'язано з підготовкою до укладання міжнародних договорів України, то колегія судів вважає, що це відрядження не потребує дозволу, який передбачено Наказом Міністерства інфраструктури України № 400 від 03.10.2011 р.

Також Відповідачем згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України не надано жодного доказу на підтвердження того, що відрядження працівника ДП «ІМТП» ОСОБА_24 до Болгарії (наказ про відрядження № 80-О від 08.02.2013) для прийняття участі у черговій Раді директорів паромних переправ з питань сумісної експлуатації переправ Іллічівськ - Варна, Варна - Батумі - Іллічівськ було пов'язано з підготовкою до укладання міжнародних договорів України. Тому це відрядження також не потребує дозволу, який передбачено Наказом Міністерства інфраструктури України № 400 від 03.10.2011 р.

Згідно п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіна України № 88 від 24.05.95р. записи в облікових регістрах здійснюються на підставі первинних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" облік первинні документи повинні складатися під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - відразу ж після її закінчення.

Виходячи з вищевикладеного, Позивач правомірно відобразив в бухгалтерському обліку витрати по відрядженнях в сумі 19311,98 грн., на підставі наказів на відрядження та авансових звітів з підтверджуючими первинними документами (ОСОБА_23- авансовий звіт № 22 від 11.09.2014, ОСОБА_24- авансовий звіт № 28, 29 від 19.02.2013).

Таким чином, висновки Акта ревізії від 26.12.2014 р. № 05-11/188 про безпідставне відшкодування витрат на закордонні відрядження ОСОБА_23 та ОСОБА_24 на загальну суму 19 311,98 грн. є необґрунтованими, а пункт 8 Вимоги є протиправним та підлягає скасуванню.

У пункті 9 Вимоги зазначено, що в порушення ст. 102-1 Кодексу Законів про працю, ст. 19 Закону України «Про оплату праці», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», внаслідок не відробітку робочого часу працівниками за сумісництвом, безпідставно нараховано та виплачено заробітної плати суміснику - провідному інженеру з технічного нагляду відділу гідротехнічних споруд та інфраструктури ОСОБА_25 за період з 01.02.2013 року по 16.08.2013 року в сумі 13 118,17 грн. Відповідно зайво перераховано єдиного соціального внеску на суму 4 897,03 грн.

Як вибачається з матеріалів справи, Позивачем були надані табелі обліку робочого часу, що підтверджують час, фактично відпрацьований ОСОБА_25 на ДП "ІМТП", що стало підставою для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_25

Однак, відповідачем не наданого жодного належного та допустимого доказу на підтвердження висновку про невідробіток робочого часу та безпідставне нарахування та виплату заробітної плати суміснику -провідному інженеру з технічного нагляду відділу гідротехнічних споруд та інфраструктури ОСОБА_25, яка має спеціальний дозвіл, виданий Одеською державною газотехнічною інспекцією на право проведення робіт по газопостачанню, та була прийнята провідним інженером технічного нагляду на 0,5 ставки на ДП «ІМТП» для здійснення робіт по газопостачанню на об'єкті: «Будівництво п'яти поверхового 40 квартирного житлового будинку по вул. Паркова, 22 А».

Щодо посилання суду першої інстанції на Постанову Верховного суду України від 18.09.2014 року по справі № 21-332а14.

Як зазначено у вказаній вище Постанові, - у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та примушення позивача до вчинення дій щодо їх стягнення. Таким чином за оскаржуваними пунктами 3, 5, 7, 8, 9 вимоги у позивача виникли безпоседні обов'язки щодо стягнення з відповідальних осіб грошових коштів.

За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року - Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім'я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Европейський суд з прав людини в п. 77 свого Рішення "Світлана Науменко проти України", N 41984/98, від 9 листопада 2004 року зокрема зазначив, що відповідно до прецедентної практики розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі конкретних обставин справи з урахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема, складності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів та важливості предмета спору для заявника (див. "Сабмен проти Німеччини", рішення від 16.09.96 р., Reports of Judgments and Dicisions 1996-IV, с 1172-73, § 48).

Відповідно до статті 6 Конвенції, - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розгляд вимог № 3, 5, 7, 8, 9 в окремих судових провадженнях за позовами ДФІ призведе до порушення вимог ст. 6 Конвенції на розгляд справи упродовж розумного строку, оскільки заявлені позовні вимоги вже є предметом розгляду на цією справою, позови про стягнення коштів за вимогами 3, 5, 7, 8, 9 ДФІ до суду не подано, а перекладено вказаний обов'язок на позивача та їх розгляд в окремих судових засіданнях призведе до значного збільшення терміну вирішення наявного між сторонами спору, а розумність тривалості провадження буде порушено.

Крім того, обставини, що є предметом розгляду за вказаним вище вимогами ДФІ виникли до прийняття Верховним судом відповідної Постанови.

У світлі конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність розгляду вказаних позовних вимог саме за цією справою, а не в окремих судових провадженнях.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року щодо усунення виявлених під час ревізії порушень, а саме: частково визнати протиправними та скасувати у повному обсязі пункти 3,4,5,6,7,8,9,12,13, визнати протиправним та скасувати пункт 10 цієї Вимоги в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн. належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами підлягають задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року по справі № 815/802/15, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Одеській області №15-05-23-14/921 від 02.02.2015 року щодо усунення виявлених під час ревізії порушень частково, а саме: визнати протиправними та скасувати у повному обсязі пункти 3,4,5,6,7,8,9,12,13, пункт 10 в частині зайвої оплати 9 календарних днів відпустки суміснику - електромеханіку м/б "Тігріс" ОСОБА_8 на суму 623,25 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Постанову складено у повному обсязі - 26 травня 2015 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук