Справа № 822/1232/15
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1232/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Ковальчук О.К. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі до фермерського господарства "Косилів" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до фермерського господарства "Косилів" про стягнення 1635,62 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за Списком №2 за січень-лютий 2015 року.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Представник позивача в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково.

З дотриманням вимог ст.41 і ч.4 ст.128 КАС України у зв»язку з неявкою сторін в судове засідання суд розглянув справу у письмовому провадженні без здійснення технічного запису на звукозаписуючий пристрій.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що відповідач - фермерське господарство "Косилів" зареєстроване 18.02.2001 року, до 2015 року перебувало на обліку як платник фіксованого сільськогосподарського податку.

20.01.2015 року відповідач отримав від Управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2015 року, до якого позивач включив витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 в сумі 817,81 грн., призначеної з 22.11.2001 року на пільгових умовах на підставі п. «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Підставою для звернення позивача до суду слугувала несплата відповідачем зазначених у розрахунку сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсії.

За змістом пункту «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 p. N 244 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» передбачено, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу. Право на пенсію на вказаних у пункті 1 цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподаpському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання (п.2 цієї Постанови).

Порядок покриття фактичних витрат на виплату і доставку таких пенсій встановлений п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 Закону та з врахуванням норм статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 зазначеного пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "є" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списком N 1 та за Списком №2, покриваються підприємствами та організаціями.

Водночас, абзацом п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачені особливості фінансування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та пенсій, призначених відповідно до пунктів "в" - "є" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вказаною нормою Закону передбачено, що виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, тому і витрати на виплату та доставку вказаних пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 лютого 2015 року, яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України, а також позиції Вищого адміністративного суду, висловленій у постанові від 13.03.2014 р. N К/800/24891/13.

Відтак, у відповідності до абзацу п»ятого пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" витрати на виплату та доставку пільгових пенсії, призначених на підставі пункту «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" незалежно від віку та наявного трудового стажу жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, з 1 січня 2005 року покриваються за рахунок Державного бюджету України .

Підпунктом 6.1 п. 6 Інструкції визначено, що відшкодуванню підприємствами підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у визначених розмірах.

Оскільки абзацом п»ятим пункту 2 Прикінцевих положень Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачене відшкодування сільськогосподарським підприємствами витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на підставі пункту «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", покриття яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, то позивач безпідставно включив до спірного розрахунку витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 в сумі 817,81 грн., призначеної на пільгових умовах на підставі п. «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд також враховує, що за змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та п. 6 Інструкції розмір сум до відшкодування визначається у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, виходячи з тривалості стажу роботи за відповідному підприємстві, який дає право на призначення пільгової пенсії. Так, згідно до п., п. 6.2, 6.3 розділу 6 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Однак, ОСОБА_1 пенсія призначена на підставі п. «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" незалежно від стажу роботи, в тому числі і пільгового.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого для платників збору до Пенсійного фонду України об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII, як на підставу для включення до спірного розрахунку витрат на виплату та доставку зазначеної вище пенсії, призначеної ОСОБА_1 у зв»язку з наведеним нижче.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

За змістом пункту 16 Прикінцевих положень Закону N 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить зазначеному Закону.

Таким чином, Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, у правовідносинах щодо відшкодування фактичних витрати на виплату і доставку пенсій, застосовується в частині, що не суперечить Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", зокрема абзацу п»ятого пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону. Крім того, Закон України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" прийнятий пізніше, ніж Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", що теж надає йому перевагу при вирішенні судом питання, нормою якого закону слід керуватися під час розгляду справи .

Отже, діюче законодавство не покладає на сільськогосподарські підприємства обов»язку щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на підставі пункту «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тому, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону № 1788-XII.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує, що відповідно до п.4 ст.51 КАС України суд не приймає визнання адміністративного позову відповідачем, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Оскільки, на думку суду, часткове визнання відповідачем позовних вимог суперечить вимогам Закону N 1058-IV , то суд не приймає зазначене визнання.

В силу 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В процесі судового розгляду позивачем не доведена правомірність позовних вимог, відтак в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись Конституцією України, законами України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 11, 99, 158 - 163, 167 і 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук