Справа № 2а-12516/11/1370
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 142828/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2011 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова звернулося до суду з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в якому просило постанову державного виконавця відповідача про накладення штрафу від 17.10.2011 року № 27809722 скасувати.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова про накладення штрафу є безпідставною та незаконною, оскільки позивач виконав рішення суду у повному обсязі видавши розпорядження про виплату ОСОБА_1 надбавки до пенсії як дитині війни.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що позовні вимоги є необґрунтованими і свідчать про намагання сторони у виконавчому провадженні(боржника) уникнути обов'язків, покладених на неї чинним законодавством.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції здійснено помилковий обрахунок суми, що підлягає до стягнення.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 14.07.2011 року № 2а-1489/2009, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про зобов'язання позивача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячні надбавки до пенсії як дитині війни за період з 30.09.2008 року по 31.12.2008 року включно на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про що винесено відповідну постанову ВП № 27809722 від 26.07.2011 року. Позивачу надано строк для добровільного виконання рішення суду до 02.08.2011 року(а.с.4-5).

Вимогою державного виконавця від 30.09.2011 року було повторно зобов'язано позивача виконати вищевказане рішення суду в строк до 07.10.2011 року.

Вказане вище рішення у наданий державним виконавцем строк добровільно не виконано, у зв'язку з чим на позивача накладено штраф у розмірі 2040, 00 грн., що підтверджується постановою про накладення штрафу від 17.10.2011 року ВП № 27809722(а.с.7).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XІV.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим законом, зокрема підлягають до виконання виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Cт. 30 вказаного Закону передбачає обов'язок державного виконавця щодо невідкладного початку примусового виконання, якщо боржник у встановлений державним виконавцем строк добровільно не виконав рішення.

Як слідує з матеріалів справи позивач є боржником у виконавчому провадженні, який зобов'язаний за рішенням суду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, здійснивши відповідний перерахунок з 30.09.2008 року по 30.12.2008 року, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Твердження позивача про виконання рішення суду не знаходить документального підтвердження в матеріалах справи. У зв'язку з викладеним, керуючись ст.ст. 5, 87 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено постанову про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 цього Закону, у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього, рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до органів державної виконавчої служби належали: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районні, міські (місто обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Оскільки вказаний перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, суд першої інстанції, встановивши, що позов заявлений до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, тобто до структурного підрозділу управління, який не може бути відповідачем у такій справі, повинен був здійснити заміну первинного відповідача на належного, а у разі наявності заперечень позивача - залучити відповідний орган державної виконавчої служби як другого відповідача.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані особливості та помилково розглянув справу за участю відповідача - підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, який не може відповідати за даним позовом.

Заміна відповідача або залучення до участі в справі другого відповідача на стадії апеляційного провадження не допускається з огляду на те, що статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що лише суд першої інстанції, встановивши, що позов заявлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним, а у разі незгоди позивача на заміну відповідача іншою особою залучити цю особу як другого відповідача.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року у справі № 2а-12516/11/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.Я. Качмар

А.Р. Курилець