Справа № 814/3542/14
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3542/14

Категорія: 5.3 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Шеметенко Л.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.03.2015р. по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третіх осіб Публічного акціонерного товариства "Інгул" , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ,Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 ,Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , ПАТ "Миколаївський шиноремонтний завод" про визнання нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та просило визнати нечинним рішення від 30.09.2014 р. №56-ріш. у справі №1-26.213/13-2014.

Ухвало Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.01.2015 року було залучено до участі у справі в якості третіх, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «Інгул», ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_4,ФОП ОСОБА_5, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод».

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року провадження по справі було закрито, у зв'язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Не погоджуючись з ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану ухвалу прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив її скасувати та прийняти нову , з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання представниками учасників процесу було подано заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження, а тому суд відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних обставин:

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом ,встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" № 3659-XII від 26.11.1993р. (надалі Закон №3659-XII) державний уповноважений Антимонопольного комітету України має такі повноваження, серед іншого, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 26.11.1993 року № 3659-ХII «Про Антимонопольний комітет України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Антимонопольний комітет України є державної органом зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності.

Згідно із вимогами ст. 3 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" відносини, пов'язані із захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються зокрема, цим Законом, Законом України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України".

Згідно ч.2 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 3 ч.1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції , що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ої інстанції , а апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.1 ст. 195, 197, п.1 ч.1. ст. 199, ст. 202, п.3 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" залишити без задоволення , ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.О.Кравець

Судді: С.Д.Домусчі

Л.П.Шеметенко