Справа № 811/1483/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2015р. м. Київ К/800/26040/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Лосєва А.М.

Бившевої Л.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від

20.02.2014

у справі № 811/1483/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Ноукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції

Кіровоградської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року задоволено адміністративного позову ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4.) до Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, Новоукраїнська МДПІ) та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення - рішення від 06 листопада 2012 року №.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року задоволено апеляційну скаргу Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яка є правонаступником Новоукраїнської МДПІ, скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року та постановлено нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за результатами проведеної податковим органом перевірки встановлено отримання позивачем валового доходу, що оподатковується за загальними правилами, а тому відповідачем правомірно нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість з такої суми валового доходу.

Вважаючи рішення суду апеляційної інстанцій таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року.

Новоукраїнська ОДПІ надала письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких наводить доводи законності та обґрунтованості рішення суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі, зокрема, неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, що були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовою особою Новоукраїнської МДПІ у період з 11 по 17 жовтня 2012 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та наказу від 09 жовтня 2012 року №190 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 вимог податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01 липня 2009 року по 30 червня 2012 року, за результатами якої 24 жовтня 2012 року складено акт №208/1710/ (далі по тексту - Акт перевірки).

Внаслідок проведення зазначеної перевірки податковим органом встановлено, що позивач в порушення підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 та пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 185.1 статті 185, підпункту «б» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України безпідставно занизив податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 119803,00 грн. за період з 01 липня 2009 року по 30 червня 2012 року, а також в порушення підпункту 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами», підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України не подав декларації з податку на додану вартість за період з жовтня 2009 року по червень 2012 року (в кількості 26 декларацій).

Виявлення зазначених порушень стало підставою для винесення 06 листопада 2012 року податкового повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 154173,75 грн., з яких за основним платежем - 119803,00 грн. та 34370,75 грн. - штрафними (фінансовими) санкціями.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції ОСОБА_4 у період, що перевірявся податковим органом перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку.

Відповідно до свідоцтв платника єдиного податку зареєстрованими видами господарської діяльності суб'єкта підприємництва ОСОБА_4. визначено: надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафтів (01.41.0) та допоміжна діяльність у рослинництві (01.61).

Проте, у зв'язку з встановленням податковим органом під час проведення перевірки здійснення ОСОБА_4 видів діяльності, що не зазначені в свідоцтві платника єдиного податку, відповідач дійшов висновку про необхідність оподаткування сум, отриманих за результатами здійснення такої діяльності, на загальних підставах.

З огляду на викладене, визначальним питанням для вирішення справи є встановлення факту отримання позивачем доходу від видів діяльності, які не зазначені в свідоцтві платника єдиного податку.

За результатами аналізу Класифікації видів економічної діяльності, затвердженої та введеної в дію наказом Держстандарту України від 22 жовтня 1996 року №441, а саме підкласу діяльності 01.41.0. «надання послуг в рослинництві», який, зокрема, включає захист рослин від хвороб і шкідників, а також положень Законів України «Про карантин рослин» та «Про захист населення від інфекційних хвороб», суд першої інстанції дійшов висновку, що діяльність, яку здійснював ОСОБА_4 у період, що перевірявся контролюючим органом, є різновидом захисту рослин від хвороб і шкідників, а тому є такою, що зазначена у свідоцтві платника єдиного податку.

Тим часом суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначених висновків Кіровоградського окружного адміністративного суду не спростував, натомість будь-яких доводів на обґрунтування встановлення отримання позивачем валових доходів сумі 373721,10 грн., що повинні оподатковуватись за загальними правилами не навів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість посилань суду апеляційної інстанції на приписи підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 та пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», які до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 у справі № 811/1483/13-а скасувати.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2013 у справі № 811/1483/13-а залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна