Справа № 826/11857/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2015 року № 826/11857/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до треті особи,1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного Олександра Вікторовича 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта», Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК»
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11 серпня 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом, з урахуванням зави про уточнення позовних вимог, про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. (далі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 1) в частині невключення ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (далі - вимога 1);

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_2, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.07.2005 р.; номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до Реєстру вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» акцептованих Уповноваженою особою Фонду із сумами вимог: за даними балансу на останній робочий день банку 1 591 103 (один мільйон п'ятсот дев'яносто одну тисячу сто три) гривні, 08 (вісім) копійок; заявлена: 1 391 103 (один мільйон триста дев'яносто одну тисячу сто три) гривень 08 копійок; списана: 200 000 (двісті тисяч) гривень, в четверту чергу задоволення вимог (далі - вимога 2);

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач 2) провести відповідне розслідування щодо виявлення в діях Уповноваженої особи Фонду порушення вимог законодавства під час виконання ним своїх обов'язків, та в разі виявлення таких порушень застосувати до Куреного О.В. фінансові санкції шляхом накладення адміністративного штрафу (далі - вимога 3).

Справа перебувала у провадженні судді Клочкової Н.В. Справі був присвоєний № 826/11857/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2014 р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - УДППЗ «Укрпошта», третя особа 1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.10.2014 р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» (далі - ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», третя особа 2).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.11.2014 р. заяву про самовідвід судді Клочкової Н.В. від вирішення справи № 826/11857/14 задоволено; справу передано для розподілу згідно ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно Протоколу розподілу справи між суддями від 05.12.2014 р. адміністративна справа № 826/11857/14 була автоматично розподілена на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року справу № 826/11857/14 прийнято до провадження суддею Погрібніченком І.М.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що між нею та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з грудня 2013 року по січень 2014 року були укладені три договори банківського строкового вкладу.

По умовам вказаних договорів ОСОБА_1 передала ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» грошові кошти для зберігання та отримання щомісячних відсотків від сум вкладів.

14 червня 2014 року з офіційного друкованого видання - «Урядовий кур'єр» їй стало відомо про прийняття Правлінням Національного банку України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Також їй стало відомо про прийняття Виконавчою дирекцією Фонду рішення про початок ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» - Куреного О.В.

Звернувшись до Уповноваженої особи Фонду з заявою про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р., ОСОБА_1 від ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» отримала відповідь від 01.08.2014 р. про те, що її заява надійшла після закінчення встановленого чинним законодавством строку.

Вбачаючи в діях Уповноваженої особи Фонду протиправну бездіяльність щодо невключення її до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», позивач з вимогами про зобов'язання відповідача 1 включити її до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в четверту чергу задоволення вимог та зобов'язання відповідача 2 провести відповідне розслідування щодо виявлення в діях відповідача 1 порушення вимог законодавства під час виконання ним своїх обов'язків, та в разі виявлення таких порушень застосувати до останнього фінансові санкції шляхом накладення адміністративного штрафу, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов повністю підтримала та просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених як у ньому, так і в письмових поясненнях від 27.10.2014 р. та від 04.11.2014 р. В своїй заяві від 14.01.2015 р. ОСОБА_1 просила суд розгляд справи проводити без її участі, за наявними у справі доказами, поясненнями та матеріалами в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 1 проти позову заперечив та стосовно вимоги 1 зазначає, що подана позивачем заява від 26.06.2014 р. не дає підстав встановити факт її подання саме 26.06.2014 р., крім того, долучена позивачем до адміністративного позову вказана заява не відповідає (містить неточності) заяві, яка надійшла на адресу ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Стосовно вимоги 2 відповідач 1 вказує на те, що оскільки з боку позивача пропущений визначений чинним законодавством 30-денний термін на звернення з вимогою про включення його до реєстру кредиторів, така вимога вважається не включеною до реєстру акцептованих вимог кредиторів, не підлягає задоволенню в ліквідаційній процедурі, а отже вважається погашеною. Крім того, відповідач 1 зазначає, що складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями Виконавчої дирекції Фонду.

Стосовно вимоги 3 відповідач 1 вказує на те, що норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять повноважень, визначених Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, для проведення розслідування з будь-яких питань та зазначає, що Уповноважена особа Фонду діяла на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вказаних обставин, на думку відповідача 1, вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими.

В наданих запереченнях проти позову, відповідач 1 просить в задоволенні адміністративного позову повністю відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях проти позову від 11.09.2014 р., запереченнях проти уточненого позову від 17.10.2014 р. та додаткових запереченнях проти уточненого позову від 05.11.2014 р.

Представник відповідача 2 проти позову також заперечив та стосовно вимоги 3 вказує на те, що Фонд не є правоохоронним органом, і тому законодавством останньому не надано ні прав, ні обов'язків на проведення розслідувань.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов'язання Фонду застосувати до Уповноваженої особи Фонду адміністративний штраф, то відповідно до статті 2344 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) Фонд розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з протидією тимчасовій адміністрації та ліквідації банку та з порушенням законодавства у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (статті 1667, 16619). В статті 1667 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за створення перешкод будь-якою особою для доступу Уповноваженої особи Фонду до банку при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації, до його активів, книг, записів, документів, баз даних. В статті 16619 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: порушення керівником банку порядку складання або подання відомостей до Фонду; невиконання або несвоєчасне виконання керівником банку законних рішень Фонду; невнесення або несвоєчасне внесення банком збору до Фонду.

З підстав зазначеного, відповідач 2 вказує на те, що приписами КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за невнесення Уповноваженою особою Фонду вимог кредиторів до Реєстру вимог кредиторів.

В наданих запереченнях, відповідач 2 просить в задоволенні позову до Фонду відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача 2 проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях, датованих 28.10.2014 р.

Третя особа 1 надала суду письмові пояснення від 14.10.2014 р., 20.10.2014 р., 05.11.2014 р. та від 17.01.2015 р., в яких зазначає, що перевіркою виробничих документів по дільниці кур'єрської доставки (далі - ДКД) було встановлено, що відправлення за № К83 за період з 26.06.2014 по 02.08.2014 у відправці, надходженні та врученні не значиться. Бланки, копія якого надана до ухвали, у ДКД Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (далі - ДКД КМД УДППЗ «Укрпошта») не використовуються. Оглядом копії бланку доданого до звернення було встановлено, що відбиток календарного штемпеля не належить до ДКД КМД УДППЗ «Укрпошта», підпис, проставлений в графі «працівник поштового зв'язку», працівники дільниці своїм не визнали.

Як наслідок, третя особа 1 зазначає, що залучені позивачем до справи письмові матеріали щодо відправлення кореспонденції 26.06.2014 не відповідають вимогам Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом УДППЗ «Укрпошта» від 12.05.2006 № 211, Порядку надання послуги «Кур'єрська доставка», як додаткового сервісу при пересиланні реєстрованих поштових відправлень, затвердженого Наказом УДППЗ «Укрпошта» від 21.12.2012 № 999 та не оформлювались й не видавались УДППЗ «Укрпошта».

В судовому засіданні представник третьої особи 1 при вирішенні спору покладався на розсуд суду, в своїй заяві від 26.11.2014 УДППЗ «Укрпошта» просило розгляд справи проводити без участі його представників.

Третя особа 2 своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» був укладений договір № D_150676048 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Різдвяний») (далі - Договір № D_150676048 від 20.12.2013).

По умовам Договору № D_150676048 від 20.12.2013 позивач передала, а третя особа 2 прийняла для зберігання грошові кошти в сумі 120 000,00 гривень на строк 122 дні з 20.12.2013 по 21.04.2014; третя особа 2 щомісячно нараховує позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 24% річних.

Пунктом 1.3 Договору № D_150676048 від 20.12.2013 визначено, що протягом терміну дії вказаного Договору вклад може поповнюватися позивачем шляхом внесення готівки в касу третьої особи 2 або шляхом безготівкового перерахування з власних поточних рахунків за умови, що сума поповнення не може бути меншою ніж 500,00 гривень.

03 лютого 2014 позивач поповнила вклад на суму 8 000,00 гривень.

Таким чином, загальна сума за Договором № D_150676048 від 20.12.2013 станом на 03.02.2014 становила 128 000,00 гривень.

Відповідно до виписки по рахунку за період 20.12.2013-11.09.2014 позивачу було виплачено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму в розмірі 128 000,00 гривень за Договором № D_150676048 від 20.12.2013. Сума заборгованості по процентам склала 4 292,39 гривень.

Отже, позивачу за Договором № D_150676048 від 20.12.2013 була повністю погашена сума вкладу в розмірі 128 000,00 гривень. Непогашеною залишилась сума заборгованості по процентам в розмірі 4 292,39 гривень.

16 січня 2014 між позивачем та третьою особою 2 був укладений договір № D_150704967 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Різдвяний») (далі - Договір № D_150704967 від 16.01.2014).

По умовам Договору № D_150704967 від 16.01.2014 позивач передала, а третя особа 2 прийняла для зберігання грошові кошти в сумі 50 000,00 євро на строк 368 днів з 16.01.2014 по 19.01.2015; третя особа 2 щомісячно нараховує позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 10,5% річних.

Пунктом 1.3. Договору № D_150704967 від 16.01.2014 визначено, що протягом терміну дії вказаного Договору вклад може поповнюватися позивачем шляхом внесення готівки в касу третьої особи 2 або шляхом безготівкового перерахування з власних поточних рахунків за умови, що сума поповнення не може бути меншою ніж 50,00 євро.

03 лютого 2014 позивач поповнила вклад на суму 215,75 євро.

28 лютого 2014 позивач поповнила вклад на суму 404,23 євро.

Таким чином, загальна сума за Договором № D_150704967 від 16.01.2014 станом на 28.02.2014 становила 50 619,98 євро.

Відповідно до виписки по рахунку за період 16.01.2014-11.09.2014 сума заборгованості за вкладом становить 50 619,98 євро за Договором № D_150704967 від 16.01.2014. Сума заборгованості по процентам склала 1 484,97 євро за Договором № D_150704967 від 16.01.2014.

Отже, за Договором № D_150704967 від 16.01.2014 третя особа 2 має заборгованість перед позивачем за вкладом в сумі 50 619,98 євро, що в гривневому еквіваленті складає 813 069,81 гривень (за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014) та по процентам в сумі 1 484,97 євро, що в гривневому еквіваленті складає 23 851,93 гривень (за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014).

16 січня 2014 між позивачем та третьою особою 2 був укладений договір № D_150704958 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Різдвяний») (далі - Договір № D_150704958 від 16.01.2014).

По умовам Договору № D_150704958 від 16.01.2014 позивач передала, а третя особа 2 прийняла для зберігання грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США на строк 368 днів з 16.01.2014 по 19.01.2015; третя особа 2 щомісячно нараховує позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 11,5% річних.

Пунктом 1.3. Договору № D_150704958 від 16.01.2014 визначено, що протягом терміну дії вказаного Договору вклад може поповнюватися позивачем шляхом внесення готівки в касу третьої особи 2 або шляхом безготівкового перерахування з власних поточних рахунків за умови, що сума поповнення не може бути меншою ніж 50,00 доларів США.

03 лютого 2014 позивач поповнила вклад на суму 236,30 доларів США.

28 лютого 2014 позивач поповнила вклад на суму 442,88 доларів США.

Таким чином, загальна сума за Договором № D_150704958 від 16.01.2014 станом на 28.02.2014 становила 50 679,18 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку за період 16.01.2014-11.09.2014 позивачу 28.07.2014 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено суму в розмірі 6 617,77 доларів США за Договором № D_150704958 від 16.01.2014. Сума заборгованості по процентам склала 1 628,25 доларів США.

Отже, за Договором № D_150704958 від 16.01.2014 третя особа 2 має заборгованість перед позивачем за вкладом в сумі 44 061,41 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 520 079,78 гривень (за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014) та по процентам в сумі 1 628,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 19 219,08 гривень (за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014).

Як наслідок, загальна сума заборгованості третьої особи 2 перед позивачем складає 1 380 512,99 гривень = 4 292,39 гривень + 813 069,81 гривень + 23 851,93 гривень + 520 079,78 гривень + 19 219,08 гривень.

Одночасно судом встановлено, що 28.02.2014 р. Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних» № 107, якою АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 р. № 107 «Про віднесення ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією ФГВФО 28.02.2014 прийнято рішення «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» № 9, яким розпочато процедуру виведення ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (код за , МФО 300249, місцезнаходження: 03057, м. Київ, пр. Перемоги, 41) (далі - АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.; запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.; призначено уповноважену особу ФГВФО на тимчасову адміністрацію в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича (далі - Уповноважена особа Фонду).

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» № 42 від 03.06.2014 р. повноваження уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. подовжено з 03.06.2014 р. до дня отримання Фондом рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» № 339 від 10.06.2014 р. відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації AT «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО «Про початок ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» № 45 від 11.06.2014 р. розпочато ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014 р.; уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» призначено Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014 р. по 10.06.2015 р. включно.

14 червня 2014 року в газетах «Голос України» № 113 та «Урядовий кур'єр» № 106 була оприлюднена інформація щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації AT «БРОКБІЗНЕСБАНК».

ОСОБА_1 з заявою від 26 червня 2014 року про визнання кредитором і повернення боргу звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В.

Отримавши вказану вище заяву кредитора, ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на адресу ОСОБА_1 було направлено листа від 01.08.2014 р. вих. № 8686/010-04, яким позивача було повідомлено про те, що її заява реєстр. № Я-3562 від 01.08.2014 р. отримана в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» після закінчення встановленого строку.

Позивач, вбачаючи в діях Уповноваженої особи Фонду в частині не включення її до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» протиправну бездіяльність, з вимогами про зобов'язання відповідача 1 включити її до вказаного вище реєстру в четверту чергу задоволення вимог та зобов'язання відповідача 2 провести відповідне розслідування щодо виявлення в діях відповідача 1 порушення вимог законодавства під час виконання ним своїх обов'язків, та в разі виявлення таких порушень застосувати до останнього фінансові санкції шляхом накладення адміністративного штрафу, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані особами, які беруть участь у справі докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III (далі - Закон № 2121-III), Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 110 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону № 2121-III (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Даний Закон є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, стосовно вимог 1, 2 ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Частиною третьою ст. 1 Закону № 4452-VI (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 8 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4452-VI законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною п'ятою ст. 36 Закону № 4452-VI передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Приписами ст. 45 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 46 Закону № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до статті 49 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється у порядку черговості, визначеному статтею 52 вказаного Закону.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.06.2014 р. в газетах «Голос України» № 113 та «Урядовий кур'єр» № 106 була оприлюднена інформація щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації AT «БРОКБІЗНЕСБАНК».

З матеріалів справи вбачається, що до заяви від 22.08.2014 р., наданої суду на виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва про залишення позовної заяви без руху від 14.08.2014 р., ОСОБА_1 було додано копію заяви про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. та докази направлення відповідної заяви відповідачу 1 (квитанція (за вказівкою позивача) та опис вкладення у лист, видані установою зв'язку).

З аналізу доказів направлення заяви про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. відповідачу 1 вбачається, що позивач задля відправлення Уповноваженій особі Фонду свого листа скористалась послугами кур'єрської доставки та згідно дати на відбитку поштового штемпеля на бланку повідомлення та на описі вкладення у лист, яка зазначена « 26.06.14», направила вказаного листа 26.06.2014 р.

Разом з тим, з доданих до заперечень проти позову представника відповідача 1 від 11.09.2014 р. вих. № 9572 додатків вбачається, що згідно даних на відбитку штампу вхідної кореспонденції на копії заяви ОСОБА_1 про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. остання надійшла на адресу АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» 01.08.2014 р. за вх. № Я-3562.

Одночасно вбачається й те, що наявний у відповідача 1 екземпляр заяви ОСОБА_1 про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. відрізняється від екземпляру заяви про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р., який ОСОБА_1 додано до заяви від 22.08.2014 р. на виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва про залишення позовної заяви без руху від 14.08.2014 р., зокрема, в п. 9 додатків до вказаного екземпляру заяви ОСОБА_1 значиться: «Реквізити рахунку», а в п. 9 додатків до вказаного екземпляру заяви, який наявний у відповідача 1 значиться: «Реквізити для безготівкового переказу (поповнення)».

Крім того, відмінним також є кількість аркушів, які разом із заявою у екземплярі позивача значиться як « 21 арк.», а в екземплярі, що наявний у відповідача 1 - « 17 арк.».

Виявлені судом вищевказані розбіжності стали підставою для залучення Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору та витребування в останнього письмової офіційної інформації щодо замовлення ОСОБА_1 з 25.06.2014 по 02.08.2014 послуги «Кур'єрська доставка», включаючи дату замовлення, адресу забіру та доставки поштового відправлення, дату доставки, а також оригіналу та засвідченої належним чином копії розписки одержувача (ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») про отримання від відправника (гр. ОСОБА_1) поштових відправлень за послугою «Кур'єрська доставка» з 25.06.2014 по 02.08.2014.

На вимогу суду, УДППЗ «Укрпошта» були направлені письмові пояснення від 17.01.2015 р. вих. № 122-099, з яких вбачається, що з метою вдосконалення технологічних процесів надання послуг поштового зв'язку на базі інформаційних технологій, підвищення надійності поштової мережі, довіри до неї з боку користувачів послуг поштового зв'язку, перегляду нормативної бази Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» 12.05.2006 р. був прийнятий Наказ «Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень» № 211, яким було затверджено Порядок пересилання поштових відправлень (далі - Порядок № 211).

Відповідно до п. 1.14 Порядку № 211 довжина штрихового коду включає 13 символів.

У той же час, наданий позивачем до матеріалів справи бланк повідомлення з написом «Кур'єрська доставка» в місці для ШКІ містить комбінацію, що складається з букви «К» та лише 12 цифр, а саме: «К 83».

Крім того, суд зазначає, що Наказом УДППЗ «Укрпошта» від 21.12.2012 № 999 затверджено Порядок надання послуги «Кур'єрська доставка», як додаткового сервісу при пересиланні реєстрованих поштових відправлень (надалі - Порядок № 999).

Згідно з п. 1.3 Порядку № 999 послуга «Кур'єрська доставка», як додатковий сервіс, передбачає, зокрема, забір усіх видів поштових відправлень (пріоритетних та непріоритетних) та/або доставку реєстрованих поштових відправлень. Вимоги щодо розмірів, маси, упакування та адресування поштових відправлень мають відповідати вимогам Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Пунктом 1.4 Порядку № 999 передбачено, що додатковий сервіс «Кур'єрська доставка» (на етапі доставки) поширюється на всі види реєстрованих поштових відправлень, крім поштових відправлень, адресованих «До запитання», абонементна скринька, на адреси виправно-трудових установ та військових частин.

У відповідності до абз. другого п. 1.8 Порядку № 999 у розрахунковій квитанції, що видається відправнику, зазначається додаткова послуга «Кур'єрська доставка» та відповідна плата. При роздрукуванні касового чеку на РРО така відмітка зазначається в автоматичному режимі.

Всупереч наведеному, позивачем не було надано розрахункової квитанції (фіскального чеку).

Також суд зазначає, що у відповідності до пп. 3.2.3 п. 3.1 та пп. 4.1.5 п. 4.1 Порядку № 999 при прийманні пріоритетного рекомендованого листа, бандеролі з додатковим сервісом «Кур'єрська доставка» у ВПЗ працівник поштового зв'язку зобов'язаний наклеїти ШКІ відповідного зразка, ярлик «Пріоритетне» (у разі його відсутності) та спеціальний ярлик «Кур'єрська доставка» на адресному боці листа, бандеролі; при прийманні пріоритетного листа, бандеролі з оголошеною цінністю з додатковим сервісом «Кур'єрська доставка» у ВПЗ працівник поштового зв'язку зобов'язаний наклеїти ШКІ відповідного зразка та спеціальний ярлик «Кур'єрська доставка» вгорі адресного боку відправлення. Крім того, на оболонку поштового відправлення нанести відмітку «З описом» та «Пріоритетне».

У відповідності до пп. 3.2.9 п. 3.1 та пп. 4.1.12 п. 4.1 Порядку № 999 відправнику видається касовий чек. В свою чергу, у відповідності до пп. 3.2.10 п. 3.1 та пп. 4.1.9 п. 4.1 Порядку № 999 проводиться погашення відбитком календарного штемпеля поштових марок, наклеєних на прийнятий рекомендований лист, бандероль, а при прийманні листа, бандеролі з оголошеною цінністю відбиток календарного штемпеля проставляється вгорі, праворуч, на адресному боці поштового відправлення, цифрами зазначається маса, загальна сума плати за пересилання та підпис працівника зв'язку.

У відповідності до п. 3.2 та п. 4.2 Порядку № 999 приймання непріоритетного рекомендованого листа, бандеролі, а також непріоритетного листа, бандеролі з оголошеною цінністю з додатковим сервісом «Кур'єрська доставка» здійснюється в тому ж самому вищенаведеному порядку як і для пріоритетних відправлень.

Всупереч наведеним вище нормам, позивачем до матеріалів справи було надано конверт (а.с. 242 том I) без марок, без штемпеля, без наклеєного «штрихкоду» (ШКІ), без наклеєного спеціального ярлика «Кур'єрська доставка» та без інших обов'язкових реквізитів.

Крім того, Порядком № 999 не передбачено оформлення окремого бланку для кур'єрської доставки з огляду на те, що кур'єрська доставка виступає в ролі долученого додаткового сервісу при пересиланні реєстрових поштових відправлень об'єктами УДППЗ «Укрпошта». У випадку направлення пріоритетного чи непріоритетного листа за допомогою послуги «Кур'єрська доставка» на конверт клеїться спеціальний ярлик «Кур'єрська доставка», видається чек із зазначенням додаткової послуги «Кур'єрська доставка».

Таким чином, аналіз наданих позивачем письмових матеріалів щодо відправлення нею кореспонденції 26.06.2014 на адресу відповідача 1 не відповідають вимогам як Порядку № 211, так і Порядку № 999 та, відповідно до листа Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 05.11.2014 № 303/15-О-3183, адресованого суду, не оформлювались й не видавались УДППЗ «Укрпошта».

З підстав викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як встановлено вище та що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, позивач в підтвердження своїх позовних вимог про направлення заяви про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. надав лише бланк повідомлення, опис вкладення у лист та конверт. Будь-яких інших доказів ним надано не було.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Аналіз вказаних вище документів дає суду підстави стверджувати, що останні не несуть в собі інформації щодо належного надсилання позивачем на адресу відповідача 1 заяви про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р.

Разом з тим, аналіз наданих представником відповідача 1 документів свідчить про те, що заява ОСОБА_1 про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. надійшла на адресу AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» 01.08.2014 р. на 17 арк. за вх. № Я-3562.

Отримавши вказану заяву позивача саме 01.08.2014 р., в цей же день ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК» ОСОБА_1 була підготовлена відповідь вих. № 8686/010-04, якою позивача було повідомлено про те, що її заява отримана в AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» після закінчення встановленого ч. 5 ст. 45 Закону № 4452-VI строку.

Крім того, згідно даних, наявних в службовій записці від 05.01.2015 р. вих. № 4-врк за підписом В.о. головного бухгалтера, директора департаменту операційної роботи та бухгалтерського обліку, підготовленої на ім'я директора юридичного департаменту (залучена до матеріалів справи в судовому засіданні від 14.01.2015 р.) вбачається, що ОСОБА_1 не включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів в зв'язку з тим, що її заяву про визнання кредитором і повернення боргу від 26.06.2014 р. (вх. № Я-3562 від 01.08.2014 р.) отримано в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» після закінчення законодавчо встановленого строку.

Аналіз зазначеного дає підстави стверджувати, що позивач не скористалась своїм правом та не звернулась у встановлений Законом № 4452-VI строк до відповідача 1 з вимогою про включення її до реєстру кредиторів, що виключає протиправну бездіяльність Уповноваженої особи Фонду в частині невключення ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК».

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 в частині невключення ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», задоволеними бути не можуть.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з п. 12 ч. 5 ст. 12 Закону № 4452-VI Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, зокрема, визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Приписами частини сьомої ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень.

Таким чином, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями виконавчої дирекції ФГВФО.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13 визначено, що суд не може підміняти собою органи владних повноважень. Суд не може підміняти собою орган, рішення якого оскаржуються, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Така позиція узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача 1 включити ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів, задоволеними бути також не можуть.

Стосовно вимоги 3, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України.

Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Фонд має печатки із зображенням Державного герба України із своїм найменуванням, веде облік і звітність відповідно до законодавства.

У своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України.

Аналіз вказаних вище норм дає суду підстави стверджувати, що Фонд не є правоохоронним органом, і тому законодавством останньому не надано ні прав, ні обов'язків на проведення розслідувань.

Що стосується проведення розслідувань та притягнення Уповноважених осіб Фонду у разі виявлення порушень у їх діяльності до відповідальності, то наразі ні Законом № 4452-VI, ні іншими нормативно-правовими актами, якими керується Фонд у своїй діяльності, не передбачено обов'язку Фонду на проведення відповідних розслідувань.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання Фонду застосувати до Уповноваженої особи Фонду адміністративний штраф, то відповідно до статті 2344 Кодексу України про адміністративні правопорушення Фонд розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з протидією тимчасовій адміністрації та ліквідації банку та з порушенням законодавства у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (статті 1667, 16619). В статті 1667 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за створення перешкод будь-якою особою для доступу Уповноваженої особи Фонду до банку при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації, до його активів, книг, записів, документів, баз даних. В статті 16619 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: порушення керівником банку порядку складання або подання відомостей до Фонду; невиконання або несвоєчасне виконання керівником банку законних рішень Фонду; невнесення або несвоєчасне внесення банком збору до Фонду.

З підстав зазначеного вбачається, що приписами КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за невнесення Уповноваженою особою Фонду вимог кредиторів до Реєстру вимог кредиторів.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача 2 провести відповідне розслідування щодо виявлення в діях Уповноваженої особи Фонду порушення вимог законодавства під час виконання ним своїх обов'язків, та в разі виявлення таких порушень застосувати до Куреного О.В. фінансові санкції шляхом накладення адміністративного штрафу, задоволеними бути не можуть.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко