Справа № 138/1185/15-а
Суддя: Лисенко Т. Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/1185/15-а
Провадження №:2-а/138/34/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 год. 30 хв.

12 травня 2015 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Лисенко Т.Ю.,

за участю: секретаря Гавінчук О.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування Вінницького району УМВС ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи тим, що 24.04.2015 року відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 034746, на підставі якого винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 863904 від 24.04.2015, згідно якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а саме за те, що він керував автомобілем НОМЕР_1, який не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 350 грн. Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, без врахування всіх обставин справи та підлягає скасуванню, оскільки вказаний автомобіль не відноситься до категорії автомобілів, яким необхідно проходити обов'язковий технічний контроль з огляду на вимоги чинного законодавства України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Вважає, що з наявного Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу не вбачається, що автомобіль, яким він керував, є вантажним автомобілем, а тому він вважав, що не зобовязаний проходити обовязковий технічний контроль. Відповідачем дані обставини під час винесення оскаржуваної постанови враховані не були.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що автомобіль, яким керував позивач є вантажним автомобілем, що підтверджується обліковою карткою приватного ТЗ, наданого відповідачем до матеріалів справи. Зазначив, що позивач з самої конструкції транспортного засобу та запису в Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу про його тип фургон малотонажний-В повинен був розуміти, що автомобіль є вантажним та згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012 та вимог Закону України «Про дорожній рух» підлягає обовязковому технічному контролю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 034746 від 24.04.2015, складеного відповідачем, позивач 24.04.2015 о 13 годині на а/д Житомир-Могилів-Подільський керував транспортним засобом Івеко 35.10, д.н.з. НОМЕР_2, який не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 б ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

24.04.2015 відповідачем була винесена осаржувана постанова, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 350 грн.

Пунктом 1 Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137, визначено процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих Державтоінспекцією (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни із строком експлуатації до двох років підлягають обовязковому технічному контролю.

Поняття лекового та вантажного автомобілів визначені пунктом 1.10 Правил дорожнього руху.

Так, легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки; вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Як вбачається з облікової картки приватного ТЗ на автомобіль НОМЕР_1, яким керував позивач, вказаний автомобіль є вантажним автомобілем, а тому підлягає обовязковому технічному контролю в порядку та строки, визначені чинним законодавством України.

Разом з тим, як вбачається з Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу та з облікової картки приватного ТЗ власником автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач, є ОСОБА_3. Позивач наділений лише правом керування, належним їй транспортним засобом і реалізує це право виключно на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, в якому тип транспортного засобу зазначений як «фургон малотонажний В». При цьому, як зазначалось вище, чинне законодавство України містить визначення лише легкового та вантажного автомобіля і не визначає до якого типу транспортних засобів відноситься фургон малотонажний. Крім того, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами з обліковою карткою приватного ТЗ позивач ознайомлений не був та така картка знаходиться виключно в компютерній базі ДАІ.

При цьому суд також погоджується з посиланнями позивача, що відповідно до п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.03.1993 № 840 транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим обємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Отже, призначеними для перевезення вантажів автомобілями мають право керувати водії, що мають посвідчення водія категорії С1 та С, в той час як встановлено судом та підтверджено відповідачем, що транспортним засобом типу «фургон малотонажний - В» мають право керувати водії, зокрема, які мають права категорії В.

За таких підстав, суд погоджується з твердженнями позивача, що станом на день винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення позивач не знав і не міг знати, що транспортний засіб є ватажним, оскільки з Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу Івеко 35.10, д.н.з. НОМЕР_2, виданого Вінницьким ВРЕР ВДАІ УМВС України у Вінницькій області не вбачається, що вказаний транспортний засіб відноситься до типу вантажних автомобілів.

При цьому суд не приймає як належні та допустимі докази твердження відповідача, що у органів ДАІ на час видачі Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу не було технічної можливості вказати його тип як вантажний та на те, що позивач з з самої конструкції транспортного засобу повинен був розуміти, що автомобіль є вантажним.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що обовязковою ознакою адміністративного правопорушення є наявність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виражена у формі умислу чи необережності і під час розгляду адміністративної справи відповідач відповідно до ст. 280 КУпАП був зобовязаний зясувати чи винен позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Зважаючи на викладені вище обставини, які встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що в діях позивача на час винесення оскаржуваної постанови була відсутня така обовязкова ознака адміністративного правопорушення як вина, виражена у формі умислу або необережності, а відповідач при розгляді адміністративної справи цю обставину не зясував.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідач виніс оскаржувану постанову необгрунтовано, тобто не врахувавши всі обставини справи, що дає суду підстави для її скасування.

На стягненні судових витрат позивач не наполягав.

Керуючись п. 1.10, 31.3 Правил дорожнього руху, п. 1 Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137, ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.03.1993 № 840, ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 121, ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 3 ст. 2, ч. 1, 2 ст. 11, ст.ст. 69-71, 72 ч. 1, 94, 158-163, 167 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №863904 від 24.04.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя: Т.Ю. Лисенко

Повний текст постанови складений 15.05.2015