Справа № 826/1963/15
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1963/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Романчук О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій щодо складання акту перевірки та нарахування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.01.2015 року:

№ щодо нарахування штрафних санкцій у розмірі 106,86 грн. (за затримку на 30, 29 та 27 днів сплати грошового зобов'язання у розмірі 1068,60 грн.);

№ щодо нарахування штрафних санкцій у розмірі 14 592,49 грн. (за затримку на 166, 118, 107, 106, 107, 99, 93, 90, 75,40, 41, 34, 35 календарних днів суми грошового зобов'язання у розмірі 72962,45 грн.), а також визнання протиправними дій щодо складання акту перевірки та нарахування штрафних санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.01.2015 року № та № (форми «Ш»), які прийняті ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є платником єдиного податку та відповідно розрахованих податкових зобов'язань за 2013 рік (4 кв. 2013 року) здійснив платіж у сумі 27 465 грн., однак, помилково, не на той бюджетний рахунок.

Надалі, як зазначено у позові, позивач звернувся із заявою до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо помилкової оплати не на той рахунок та просив зарахувати вказані кошти як оплату податкових зобов'язань з єдиного податку. Після цього, відповідне подання було направлено до казначейства, яке, однак, не виконало подання щодо перезарахування вказаних коштів, як оплату єдиного податку.

Між тим, позивач по суті зазначає, що в будь-якому випадку кошти надійшли до бюджету, однак, наведене з боку Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві не враховано та прийнято спірні рішення щодо нарахування штрафних санкцій, які позивач вважає безпідставними та просить їх скасувати.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 07.02.2014 року позивачем подано до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію № 9089878 зі сплати єдиного податку з самостійно визначеною сумою податкових зобов'язань в розмірі 27 465,00 грн., граничний строк сплати яких 19.02.2014 року.

Щодо сплати податкових зобов'язань у розмірі 27 465,00 грн. за податковою декларацією від 07.02.2014 року № 9089878, до матеріалів справи позивачем надано платіжне доручення від 10.02.2014 року № 318 на суму 27 465,00 грн. Призначення платежу:

*;101;; 18050400;

єдиний податок з фізичних осіб за 4-й квартал (один рік) 2013 року;

перераховано в бюджет повністю;

без ПДВ.

Кошти сплачено на рахунок № 0005, який проведено банком.

Відповідно до повідомлення ГУ Міндоходів у м. Києві від 28.02.2014 року («Реквізити рахунків для зарахування платежів до державного та місцевого бюджетів у 2015 році в розрізі районів м. Києва») номер вказаного рахунку у казначействі належить до рахунків для сплати «Єдиний податок з фізичних осіб, нарахований до 1 січня 2011 року».

Так у відповідності до наказу Мінфіну України від 14 січня 2011 року № 11 «Про бюджетну класифікацію» зазначений у платіжному дорученні код бюджетної класифікації (18050400) належить до платежів «Єдиний податок з фізичних осіб», платежі за яким за повідомленням ГУ Міндоходів у м. Києві повинні були перераховуватись на інший рахунок зі сплати єдиного внеску, а саме: на рахунок № 0005.

23 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві із заявою, де зазначено про вказані обставини та висловлено прохання перерахувати помилковий платіж з бюджетного рахунку №0005 на бюджетний рахунок №0005, оскільки обидва рахунки знаходяться в ГУ ДКСУ у м. Києві.

08 травня 2014 року позивачем до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подано податкову декларацію № 902616901 зі сплати єдиного податку з самостійно визначеною сумою грошового зобов'язання в розмірі 22 010 грн., граничний строк сплати якого 20.05.2014 року. Оплата проведена 19.05.2014 року платіжним доручення № 342 у сумі 22 010 грн. на рахунок №0005.

Крім того, 04.08.2014 року позивачем до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подано податкову декларацію зі сплати єдиного податку № 904466404 із сумою самостійно визначеного податку у розмірі 25 330 грн., граничний строк сплати якого 19.08.2014 року. Оплата проведена 04.08.2014 року у сумі 25 330 грн. на рахунок №0005.

Як вбачається з матеріалів справи 22 січня 2014 року Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві складено акт №54/26-53-17-05 про результати перевірки своєчасності сплати до бюджету єдиного податку.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що платіж від 10.02.2014 року не був врахований податковим органом в зарахування сплати єдиного податку за декларацією від 07.02.2014 року та наступні оплати щодо оплати зобов'язань за наступними деклараціями (з урахуванням наявної переплати 774 грн. у зменшення зобов'язань за декларацією від 07.02.2014 року), відповідно до положень п. 87.9. ПК України враховувались у порядку черговості виникнення податкових зобов'язань, тобто наступні платежі враховувались у рахунок зменшення зобов'язань за декларацією від 07.02.2014 року та надалі, - за наступними деклараціями з урахуванням надходження коштів від переведення з одного на інший бюджетний рахунки із сплати єдиного податку.

З огляду на викладені обставини податковий орган вважає, що податкові зобов'язання сплачені з прострочкою у зв'язку з чим нарахував спірні суми штрафних санкцій (а.с.59, 60, 61).

У відповідності до п.п.10.1.2. Податкового кодексу України єдиний податок належить до місцевих податків.

У відповідності до ч.2 ст.78 Бюджетного кодексу України казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України та відповідно до статті 43 цього Кодексу Казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України 26.06.2002 року № 122 (у редакції наказу від 30.11.2010 року № 449), Єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, він консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Так, відкритий Єдиний казначейський рахунок на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України, на яких ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, п.8 Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 22.10.2013 року № 609 у разі заповнення поля «Призначення платежу» з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ береться до виконання. При цьому вважається, що платник податків сплачує грошове зобов'язання (код виду сплати « 101» (Сплата суми податків і зборів / єдиного внеску*).

Отже, як вбачається із призначення платежу у платіжному дорученні від 10.02.2014 року № 318 на суму 27 465,00 грн., сплачено суму єдиного податку із зазначенням коду бюджетної класифікації (18050400), за яким класифікуються платежі зі сплати єдиного податку. При цьому, сам платіж також зарахований на рахунок для сплати єдиного податку, що не спростовано відповдачем.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що сплата відповідних коштів як єдиного податку, не на той рахунок, а саме на рахунок «Єдиний податок з фізичних осіб, нарахований до 1 січня 2011 року», а не на рахунок «Єдиний податок з фізичних осіб», не призвело до ненадходження коштів із сплати єдиного податку до бюджету.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що допущена позивачем помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків бюджету.

Слід зазначити, що положення Податкового кодексу України встановлюють лише відповідальність за несплату податку (несвоєчасну сплату), у той же час положення Податкового кодексу України не встановлюють відповідальності за перерахування коштів до бюджету не на той рахунок надходжень доходів бюджету.

Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що позивачем у всіх випадках сплачено задекларовані суми податкових зобов'язань до бюджету і ці податкові зобов'язання у всіх випадках сплачені у встановлений строк.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27.05.2015 року.

Головуючий суддя: О.М. Романчук

Судді: Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Романчук О.М

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.