Справа № 825/740/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/740/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фермерського господарства "Бродок" на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Бродок" до управління Пенсійного фонду України у Варвинському районі Чернігіської області про визнання протиправним розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, Фермерське господарство "Бродок", звернулось до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду в Варвинському районі Чернігівської області та просить: визнати не чинним складений Управлінням Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної ОСОБА_2.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року в задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Фермерське господарство «Бродок» зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в Варвинському районі як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування 06.03.2006 року за №740403961

Управлінням позивачу було надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсії на 2015 рік.

Вважаючи вказаним розрахунок безпідставним та таким, що порушує права, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, прийшов до висновку про його необґрунтованість та відсутність правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За період з 2009 року по 2014 рік позивач був платником фіксованого сільськогосподарського податку. Пільгові пенсії за вказаний період не підлягали відшкодуванню.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № № 71-УІІІ від 28.12.2014 року, який набрав чинності з 01 січня 2015 року було внесено зміни до Податкового кодексу України, відповідно до яких, зменшено кількість податків та виключено з їх переліку фіксований сільськогосподарський податок.

Таким чином, з 01 січня 2015 року позивач повинен відшкодовувати пільгові пенсії до пенсійного органу. Вказана обставина не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного Фонду України плату, яка покриває витрати на доставку та виплату пільгових пенсій, у тому числі, призначених згідно зі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", при цьому зберігається порядок покриття цих витрат, який діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є:

1) суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;

2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач на виконання вказаних норм надіслав розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсії на 2015 рік.

При цьому, відповідно до абз. 4 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" далі Закон №1788) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058.

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663.

Відповідно до цієї Інструкції плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання. Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції № 21-1).

Таким чином, необхідність відшкодування органам Пенсійного фонду фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1, передбачена діючим законодавством, а підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Отже, Управління має право згідно з Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, яка є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України, складати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та надсилати їх позивачу.

Судом встановлено, що на адресу позивача відповідачем надіслані саме розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Діючим законодавством надане право органам Пенсійному фонду складати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та надсилати їх на адресу підприємств, що й було зроблено відповідачем у даному випадку в межах, наданих йому повноважень.

При цьому, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи позивача на відсутність механізму нарахування розміру пенсії, так як Розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсії на 2015 рік, що надісланий позивачеві, та Розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, що встановлений згаданою Інструкцією за формою однакові. Крім того, затвердженою формою (додаток №6 до Інструкції) не передбачено приведення у Розрахунку складових та механізму нарахування пенсії відносно пенсіонера який працював у позивача. Також не передбачено і додатків до Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, де можливо було б ознайомитись з механізмом нарахування пенсії пенсіонеру.

Щодо зазначення в розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсії в рядках 13 та 14 суми 12850,92 грн. та сплати позивачем до ПФУ цієї суми в 2014 році, то суд першої інстанції обґрунтовано звертає увагу, що у розрахунку (згідно затвердженої Інструкцією форми) передбачена сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній рік, тобто за 2014 рік. Але, оскільки позивач у 2014 році був платником фіксованого податку, йому було нараховано суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, але до відшкодування розрахунок не виставлявся та фактично позивачем не сплачувався.

Згідно п. «ж» Закону №1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, шо визначається Кабінетом Міністрів України.

Станом на 01.01.2015 року на обліку в Управлінні перебуває пенсіонер ОСОБА_2, якій призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «ж» ст.13 Закону №1788, що працювала в ФГ «Бродок».

При цьому, в матеріалах справи містяться докази понесення відповідачем фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсії.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що оскаржувана вимога та розрахунок не утворюють у відношенні позивача жодних правових наслідків, оскільки розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058 не є актами індивідуальної дії, у зв'язку із чим не можуть бути окремим предметом оскарження в адміністративній справі, оскільки зазначені розрахунки не носять обов'язкового характеру для виконання позивачем та не тягнуть за собою безспірне стягнення вказаних у розрахунках сум. Вказані суми стягуються в судовому порядку. Позивач не позбавлений права надавати заперечення проти такого розрахунку при розгляді справи щодо стягнення сум на підставі розрахунків у суловому порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що при винесені оскаржуваного розрахунку повноваження пенсійного органу використовувалися з тією метою, з якою вони надані; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та вчинення дії; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить інших посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Бродок"- залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 22 травня 2015 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.