Справа № 2а-10455/10/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 876/3153/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі №2а-10455/10/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2010р. Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1, просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 22 990,00 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2011р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВС України у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2015р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов'язаний сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Залізничного району м.Львова за 2009 рік в термін не пізніше 13.08.2009р. (перед реєстрацією транспортного засобу в уповноважених органах). Відповідачу направлено виклик рекомендованим листом щодо сплати податку з власників транспортних засобів за 2009 рік за автомобіль MERCEDES-BENZ, на який відповідач до ДПІ не з'явився, сума нарахованого податку в розмірі 22 990,00 грн. до цього часу в бюджет не сплачена, що підтверджується довідкою ДПІ у Залізничному районі м.Львова від 20.10.2010р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.08.2009р. ОСОБА_2 здійснив першу реєстрацію автомобіля марки MERCEDES-BENZ (д.н.з. НОМЕР_1) 1998 року випуску.

Виходячи із встановлених ставок податку за вказаний транспортний засіб з розрахунку на рік належить сплатити всього 22 990,00 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу.

Відповідачу направлено листом запрошення від 04.10.2010р. №26663/10/17-114/3933 щодо сплати податку з власників транспортних засобів за вищевказаний автомобіль (а.с.10).

Відповідно до листа ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 20.10.2010р. №28459/9/19-023/1307, кошти до бюджету від ОСОБА_1 по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 22 990,00 грн. не надходили.

Вказане стало підставою для звернення ДПІ із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353-XII (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з ч.4 ст.34 вказаного Закону України державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991р. №1963-XII (далі - Закон №1963) (положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Вищевказаний транспортний засіб відповідно до ст.2 Закону №1963 є об'єктом оподаткування.

Згідно з ч.2 ст. 3 Закон №1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону №1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

На момент реєстрації вказаного транспортного засобу єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлювався Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі - Правила №1388)

Згідно з п.2 Правил №1388 ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права цих власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно з п.3 Правил №1388 державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них.

Згідно з положенням п.8 Правил №1388 реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Враховуючи наведені вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що здійснення державної реєстрації транспортного засобу без попередньої сплати податку з власників транспортних засобів не передбачено законом. Наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ. Відсутність квитанції про сплату податку виключає можливість проведення першої реєстрації транспортного засобу.

У разі відсутності документів про сплату податку, реєстрація, перереєстрація і технічний огляд транспортних засобів не повинні проводитися, органи реєстрації та проведення технічного огляду повинні контролювати сплату податку перед проведенням технічного огляду, реєстрацією та перереєстрацією транспортних засобів.

З матеріалів реєстраційної справи першої реєстрації автомобіля марки MERCEDES-BENZ (д.н.з. НОМЕР_1) 1998 року випуску вбачається, що документи, які стали підставою для реєстрації були оформлені належним чином, а також в матеріалах реєстраційної справи наявна квитанція від 13.08.2009р. про сплату податку у сумі 22 990,00 грн.(а.с.43-50).

Згідно з ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991р. №1251-XII (чинний на момент виникнення спірних правовідносин у відповідній редакції), до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до п.п.16.5.1 п.16.5 ст.16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-III (чинний на момент виникнення спірних правовідносин у відповідній редакції), за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Виходячи з системного аналізу наведених законодавчих норм та обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що не зарахування банком до бюджету суми податку з власника транспортного засобу, сплаченої відповідачем відповідно до наявної квитанції (а.с.38) не є виною відповідача. Таким чином, якщо неперерахування податку не є наслідком винних дій платника податку, то відсутність надходження коштів (податку) в дохід бюджету не є підставою для стягнення їх саме з відповідача.

Колегія суддів зауважує, що у пункті 110 Рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Під час розгляду адміністративної справи не доведено наявності в діях відповідача ознак протиправності, а також не доведено обґрунтованості звернення з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми податку з власників транспортних засобів, а тому, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі №2а-10455/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш