Справа № 236/2209/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/58747/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 вересня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області (далі УПФУ) в якому просив визнати незаконним рішення відповідача від 16 липня 2013 року № 170 (далі спірне рішення) про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах, зобов'язати УПФУ зарахувати період роботи на посаді старшого майстра шляхового з 1 січня 2002 року по 30 червня 2009 року та поновити виплату пенсії за вислугу років починаючи з 12 червня 2013 року.

В обґрунтування позову посилався на те, що дії та рішення відповідача не узгоджуються з вимогами закону і порушують його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року позов задоволено, визнано незаконним спірне рішення, зобов'язано УПФУ зарахувати період роботи позивача на посаді старшого майстра шляхового з 1 січня 2002 року по 30 червня 2009 року та прийняти рішення про поновлення ОСОБА_4 виплати пенсії за вислугу років починаючи з 12 червня 2013 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для їх скасування відсутні.

Задовольняючи позов суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що спірне рішення відповідача є незаконним, оскільки робота позивача на посаді старшого майстра шляхового передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньої здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» (далі - Список), а тому УПФУ діяло протиправно, припиняючи позивачу виплату вже призначеної пенсії, чим порушило його права.

Судами встановлено, що позивачу, починаючи з 12 червня 2013 року призначена пенсія за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XІІ «Про пенсійне забезпечення» (у редакції Закону, чинній на час призначення пенсії позивачу і прийняття спірного рішення, далі Закон № 1788-XІІ).

Рішенням УПФУ від 16 липня 2013 року № 170 позивачу припинено виплату пенсії, у зв'язку з тим, що робота позивача на посаді старшого майстра шляхового Списком не передбачена.

Так, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 52 Закону № 1788-XІІ право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

У відповідності до пункту «а» статті 55 цього ж Закону право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, до якого входить професія майстри (шляхові, мостові, тунельні) магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів.

Як правильно встановлено судами позивач з 1 січня 2002 року по 30 червня 2009 року працював на посаді старшого майстра шляхового, однак УПФУ не зарахувало цей період роботи до пільгового стажу.

В свою чергу, наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 327 від 28 липня 2010 року затверджено Національний класифікатор професій України, згідно пунктів 1.1 - 1.3 якого, національний класифікатор України «Класифікатор професій» (далі Класифікатор) розроблено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 4 травня 1991 року № 326 «Про Концепцію побудови національної статистики України та Державну програму переходу на міжнародну систему обліку».

Цей Класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Згідно із додатком В зазначеного Класифікатору можуть бути використані похідні слова до професій (професійних назв робіт), зокрема, «Старший».

Водночас, за змістом примітки 1 цього Класифікатору похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії. Наприклад, від назви професії «Соціолог» код КП 2442.2 можна утворювати похідні назви «Провідний соціолог» та «Старший соціолог» з кодами КП 2442.2.

Також, за змістом пункту 6.4 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41, за оцінку умов праці керівників та спеціалістів береться оцінка умов праці керованих ними працівників, якщо вони зайняті виконанням робіт в умовах праці, передбачених у Списках для їхніх підлеглих упродовж повного робочого дня (не менше 80% робочого часу).

Таким чином, професійну назву роботи «старший майстер шляховий» утворено відповідно до Примітки 1 Додатка В Класифікатора за допомогою похідного слова «старший», при цьому зберігається галузева та функціональна належність, кваліфікаційні вимоги та код новоутвореної професії.

Окрім цього, як правильно встановлено судами, з наданих документів про атестацію робочих місць «майстра шляхового» та «старшого майстра шляхового» випливає, що зазначені професії не відрізняються та підтверджується однаковий вплив всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають здоров'я і працездатність працівників цих професій в процесі трудової діяльності.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову відповідають нормам матеріального та процесуального права, оскільки відповідач, припиняючи позивачу виплату пенсії діяв всупереч вимог Конституції України та чинного, у період спірних правовідносин, законодавства.

Враховуючи зазначене, оскаржувані рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області відхилити, а постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 вересня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.В. Головчук

Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк