Справа № 2а-1567/10/0226
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-1567/10/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Береговий О.Ю.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

21 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Гонтарука В. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 грудня 2010 року позов задоволено частково, а саме: визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області щодо перерахунку та виплати недоплаченої доплати до пенсії ОСОБА_2 - протиправними, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком за період з 23.05.2010 року по 31.12.2010 року за виключенням здійснених відповідачем за цей період виплат, а також зобов'язано відповідача з 31.12.2010 року в подальшому виплачувати позивачу щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до вимог статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області, є постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення Серія НОМЕР_1.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія, заподіяна за шкоду здоров'ю, визначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Всупереч статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу вказана доплата виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Міністрів України №530 від 28.05.2008 року відповідач не правомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 51 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01 січня 2008 року, внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача подальшу виплату пенсії враховуючи статтю 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, а тому постанова Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 грудня 2010 року підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, положення статтей 99 - 102 КАС України, а також те, що позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої пенсії 14.12.2010 року, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту, в межах заявлених позовних вимог за період з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року, з залишенням період позовних вимог з 22.05.2008 року по 13.06.2010 року без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.198, ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції може скасувати її та прийняти нову постанову, з наступних підстав: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, колегія суддів за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішила скасувати її та постановити нову постанову, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - скасувати.

Позовні вимоги за період з 22 травня 2008 року по 13 червня 2010 року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком згідно статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період починаючи з 14 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію, за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 15% мінімальної пенсії, що становить 15 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з 14 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Гонтарук В. М.

Сторчак В. Ю.