Справа № 21-1283а15
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКоротких О.А.,
суддів:Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., -
розглянувши заяву Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКБ» до ДПІ про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 лютого 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, якою постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ТОВ про визнання протиправними дій ДПІ щодо зменшення задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту, визнано протиправними дії ДПІ щодо зменшення задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту, в решті залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ДПІ звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

У заяві ДПІ посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2014 року, яка, на думку ДПІ, підтверджує неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суди встановили, що на запит ДПІ про надання товариством письмових пояснень та їх документальних підтверджень, позивач надав письмові пояснення та деякі наявні в нього документи щодо господарських взаємовідносин із іншим товариством. Враховуючи, що перелік наданих документів був не повний, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про правомірність винесення наказу про проведення податкової позапланової виїзної перевірки. Щодо внесення до бази даних інших відомостей про товариство, ніж зазначені у поданій ним податковій декларації з податку на додану вартість за період, що перевірявся, то оскільки за результатами оскаржуваного акта про результати позапланової виїзної перевірки податкове повідомлення-рішення не виносилось, то суди прийшли до висновку, що у ДПІ були відсутні підстави для внесення до бази даних інших відомостей.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову підприємства, зазначив, що суди дійшли вірного висновку про те, що оскільки позивачем до ДПІ не надано пояснення та їх документальне підтвердження на обов'язкові письмові запити ДПІ, то дії ДПІ про прийняття наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за певний період є такими, що відповідають вимогам законодавства.

Отже, аналіз вищевказаних судових рішень в частині винесення наказу про проведення перевірки дає підстави вважати, що норми права застосовані однаково, а щодо внесення до бази даних відомостей, то у рішенні, яке надано на порівняння, ця обставина не була предметом розгляду.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКБ» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов'язання вчинити дії за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких

Судді: О.Б. Прокопенко

І.Л. Самсін