Справа № 804/5808/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2015 р. Справа № 804/5808/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лозицької І.О.
суддів Конєвої С.О., Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Василенко К.Е.
представника відповідача Клименка Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною індивідуальну податкову консультацію від 09.04.2015р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15,-
29.04.2014 року Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України, викладену в листі «Про надання податкової консультацій» від 09.04.2015 р. № 7578/6/99-99-15-04-01-15.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з метою отримання роз'яснення механізму обчислення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, листом від 17.03.2015 р. № 52-06/2281 звернувся до Державної фіскальна служби України із запитом про надання консультації.
16.04.2015 року на адресу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» надійшла відповідь Державної фіскальної служби України від 09.04.2015 р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15 щодо надання консультацій на запит. Відповідно до відповіді від 09.04.2015 р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15, зазначено, що згідно з п. 252.3 ст. 252 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування платою, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства, приведеної у відповідність до стандарту, встановленого галузевим законодавством - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді. Статтею 1 Гірничого закону України визначено, що гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об'єктів із застосуванням гірничих технологій. При цьому, гірничодобувна промисловість - комплекс галузей важкої промисловості з розвідування родовищ корисних копалин, їх видобутку з надр землі та збагачення. Кодексом встановлено, що платниками Плати є суб'єкти господарювання, які набули права користування об'єктом надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (п.п. 252.1.1 п. 252.1 ст. 252 Кодексу). Статтею 45 Кодексу України про надра для визначення промислової цінності родовищ і оцінки запасів корисних копалин по кожному родовищу передбачено встановлення кондиції на мінеральну сировину, як сукупності вимог до якості і кількості корисних копалин, гірничо-геологічних та інших умов розробки родовища. Відповідно до повноважень Державна комісія України по запасах корисних копалин виконує геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин, керуючись принципами Класифікації запасів корисних копалин щодо забезпечення максимального розміру економічної вигоди, а також, раціонального використання ресурсів корисних копалин. Зокрема, під час оцінки ділянок надр, що утворені залізистими кварцитами, здійснюється експертна оцінка таких кондицій мінеральної сировини як сукупність технологічних процесів з добування кварцитів та їх первинна переробка до магнетитових концентратів. При цьому, рентабельність гірничого підприємства з видобування залізистих кварцитів обчислюється з урахуванням величини витрат, які формують собівартість товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), а також, маркетингових оцінок вартості такої товарної продукції, як магнетитовий концентрат на ринку. Враховуючи викладене, база оподаткування Платою може бути визначена як за розрахунковою, так і за фактичною (споживчою) вартістю таких видів товарної продукції у звітному (податковому) періоді».
Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» не погоджується із зазначеною консультацією, вважає її такою, що суперечить нормам та змісту Податкового кодексу України, оскільки, аналіз законодавства дає підстави вважати, що базою оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин, є вартість відповідного виду товарної продукції добутої сировини - залізної руди, що складається з витрат на видобування та первинну переробку, а не фактична вартість товарної продукції гірничо-збагачувального підприємства (вартість кінцевої продукції вторинної переробки - концентрату). Позивач вважає, що відповідач в консультації не враховує, що Податковий кодекс України передбачає оподаткування діяльності, пов'язаної з видобутком та лише первинною переробкою залізної руди. Видобуток залізної руди позивачем, як і будь-яким гірничим підприємством передбачає тільки первинну переробку кварцитів до роздробленої руди, а не проведення переробки до магнетитового концентрату, а тому, для визначення бази оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин може проводитись маркетингова оцінка такої товарної продукції, як руда дроблена на ринку (дроблені кварцити), а не магнетитовий концентрат на ринку.
Представник позивача в судове засідання не з'явився про дату час та місце якого, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, надавши письмові заперечення в яких зазначив, що податкові консультації за своїм змістом не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а також, не є нормативно - правовими актами індивідуальної дії не створюють та не припиняють права чи обов'язки особи, а є лише допомогою контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону. Жодних управлінських висновків оскаржувана податкова консультація не містить та не зобов'язує позивача вчинити будь - які дії у зв'язку з чим, не порушує права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Державна фіскальна служба України, яка у правовідносинах з юридичними особами, в тому числі пов'язаними із контролем за повнотою нарахування та сплати податків, обов'язкових платежів, реалізує владні управлінські функції, через що належить до суб'єктів владних повноважень в розумінні п.п. 7 п. 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено, що податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких, покладено на такий контролюючий орган.
Згідно пунктів 52.1-52.5 статті 52 вказаного Кодексу за зверненням платників податків, контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.
Консультації надаються контролюючим органом. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.
Згідно п. 53.1 статті 53 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Судом вбачається, що нормами статті 53 Податкового кодексу України визначено права позивача щодо можливості діяти певним чином, отримавши певну податкову консультацію, тобто, встановлено право щодо застосування отриманої консультації, зі звільненням від відповідальності у випадку дій на підставі отриманої консультації.
Натомість, вищезазначеними нормами не встановлено обов'язку позивача діяти саме таким чином, як це зазначено у податковій консультації. Таким чином, податкова консультація не породжує обов'язків позивача щодо певного застосування норм чинного законодавства.
Отже, надана позивачу податкова консультація не визначає обов'язку позивача діяти саме таким чином, як це зазначено у податковій консультації.
Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового Кодексу України, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною, є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що листом від 17.03.2015 р. № 52-06/2281 Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Державної фіскальна служби України із запитом про надання консультації.
16.04.2015 року на адресу Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» надійшла відповідь Державної фіскальної служби України від 09.04.2015 р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15 щодо надання консультацій на запит.
Відповідно до вищезазначеного листа, Державна фіскальна служба України зазначила, що згідно з п. 252.3 ст. 252 Кодексу, об'єктом оподаткування платою є обсяг товарної продукції гірничого підприємства, приведеної у відповідність до стандарту, встановленого галузевим законодавством - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді. Статтею 1 Гірничого закону України визначено, що гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об'єктів із застосуванням гірничих технологій. При цьому, гірничодобувна промисловість - комплекс галузей важкої промисловості з розвідування родовищ корисних копалин, їх видобутку з надр землі та збагачення. Кодексом встановлено, що платниками Плати є суб'єкти господарювання, які набули права користування об'єктом надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (п.п. 252.1.1 п. 252.1 ст. 252 Кодексу). Статтею 45 Кодексу України про надра для визначення промислової цінності родовищ і оцінки запасів корисних копалин по кожному родовищу передбачено встановлення кондиції на мінеральну сировину, як сукупності вимог до якості і кількості корисних копалин, гірничо-геологічних та інших умов розробки родовища. Відповідно до повноважень Державна комісія України по запасах корисних копалин виконує геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин, керуючись принципами Класифікації запасів корисних копалин щодо забезпечення максимального розміру економічної вигоди, а також, раціонального використання ресурсів корисних копалин. Зокрема, під час оцінки ділянок надр, що утворені залізистими кварцитами, здійснюється експертна оцінка таких кондицій мінеральної сировини як сукупність технологічних процесів з добування кварцитів та їх первинна переробка до магнетитових концентратів. При цьому, рентабельність гірничого підприємства з видобування залізистих кварцитів обчислюється з урахуванням величини витрат, які формують собівартість товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), а також, маркетингових оцінок вартості такої товарної продукції, як магнетитовий концентрат на ринку. Враховуючи викладене, база оподаткування Платою може бути визначена як за розрахунковою, так і за фактичною (споживчою) вартістю таких видів товарної продукції у звітному (податковому) періоді.
Суд не погоджується з таким висновком податкового органу, виходячи з наступного.
Згідно розділу IX Податкового кодексу України об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин у відповідності до статті 252.3.1 Податкового кодексу України, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України.
У відповідності до статті 23 Податкового кодексу України, базою оподаткування є фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання. Отже, базою оподаткування є виключно оподаткування вартості або кількості добутих корисних копалин.
Ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування (ст. 25 Податкового кодексу України), а отже, на вартість або кількість добутих корисних копалин (мінеральної сировини).
Розміри ставок плати за користування надрами для видобування корисних копалин передбачено п. 252.19 ст. 252 Податкового кодексу України.
Згідно п.252.19 ст. 252 Податкового кодексу України, ставка плати за користування надрами визначена як відсоток від вартості товарної продукції гірничого підприємства - залізної руди.
Визначення відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) здійснюється платником відповідно до затверджених законодавством переліків видів корисних копалин, а також кодифікації товарів та послуг з урахуванням затверджених платником схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції (п. 252.5 ст. 252 Податкового кодексу України).
Законодавством визначені наступні поняття, за допомогою яких, можна точно виділити об'єкт оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин у відповідності до статті 252.3 Податкового кодексу України.
Господарська діяльність гірничодобувного підприємства з видобування корисних копалин для цілей розділу IX цього Кодексу - діяльність гірничодобувного підприємства, яка охоплює процеси добування та первинної переробки корисних копалин.
Добування корисних копалин - сукупність технологічних операцій з вилучення, у тому числі з покладів дна водойм, та переміщення, у тому числі тимчасове зберігання, на поверхню частини надр (гірничих порід, рудної сировини, тощо), що вміщує корисні копалини (п. 14.1.51 ст. 14 Податкового кодексу України).
Первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію та збагачення фізико-хімічними методами, а також, може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм (п.п.14.1.150 ст. 14 Податкового кодексу України )).
Згідно пп. 14.1.91. Податкового кодексу України, корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також, техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.
Підпунктом 14.1.112 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України надано поняття: «мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.»
Аналогічне поняття мінеральної сировини передбачено у Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.97р. № 432, та визначено, що товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам.
Діючим законодавством передбачений механізм справляння рентної плати за користування надрами для добичі корисних копалин виключно для гірничодобувних підприємств.
Технологічна схема переробки сировини та виробництва готової продукції становить складний ланцюг виробничих процесів від видобутку і транспортування залізної руди до виробництва концентрату залізорудного агломераційного та окатків залізорудних, у тому числі неофлюсованих.
Гірничо-збагачувальне підприємство здійснює не лише первинну переробку мінеральної сировини, а й проводить повний технологічний комплекс заходів щодо виготовлення якісно іншої продукції - глибоке збагачення.
Кінцевий продукт виробництва - агломераційний концентрат залізної руди не можливо віднести до мінеральної сировини та визначити як об'єкт рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у відповідності до п. 252.3.1 ст. 252 Податкового кодексу України.
Податковим кодексом України не передбачено механізму справляння рентної плати для гірничо-збагачувальних підприємств, які не реалізують товарну продукцію (залізну руду), відповідно єдиним законним механізмом є обчислення рентної плати згідно п. 252.7.2 ст. 252 Податкового кодексу України за розрахунковою вартістю добутої корисної копалини (мінеральної сировини).
Згідно п.252.7.2 ст. 252 Податкового кодексу України, рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюється за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), крім вуглеводневої сировини.
Під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що відповідачем в індивідуальній податковій консультації від 09.04.2015р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15 надано відповідь, що база оподаткування Платою може бути визначена, як за розрахунковою так і за фактичною (споживчою) вартістю таких видів товарної продукції у звітному (податковому) періоді.
З вищевикладеного вбачається, що відповідач у індивідуальній податковій консультації самостійно та безпідставно зазначає про фактичну (споживчу) вартість таких видів товарної продукції, яка не передбачена п. 252.7.2 ст. 252 Податкового кодексу України.
Статтею 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Статею 6 Кодекс адміністративного судочинства України передбачає право на звернення до адміністративного суду в разі, якщо рішеннями, діяльністю чи бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушив права, свободи чи інтереси позивача.
Оскільки, ст. 52 ПК України встановлює обов'язок податкових органів надавати податкові консультації з питань практичного застосування норм податкового законодавства, то їй повинно кореспондувати право платника податків на її отримання. Якщо податковий орган не надає такої консультації або надає незаконну податкову консультацію, він тим самим порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства. Крім того, об'єктом захисту в адміністративному суді може бути, також, законний інтерес.
Згідно ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Суд погоджується з доводами позивача та вважає, що для гірничо-збагачувальних підприємств об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну переробку мінеральної сировини (переробку кварцитів до роздробленої руди, а не проведення переробки до магнетитового концентрату), а базою оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є розрахункова вартість відповідного виду товарної продукції добутої сировини - залізної руди, що складається з витрат на видобування та первинну переробку в розумінні п. 14.1.150 ст.14 Податкового кодексу України та з урахуванням правил розрахунку, передбачених пунктами 252.7.2, 252.12, 252.14 та 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України.
За таких обставин, надана відповідачем податкова консультація, є необґрунтованою та не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС України, а відтак, є протиправною та повинна бути визнана недійсною в силу вимог п. 53.3 ПК України.
У відповідності до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, з урахуванням приписів ст. 86 КАС України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність спірної податкової консультації Державної фіскальної служби України від 09.04.2015 р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15, а отже, вона є необґрунтованою і підлягає визнанню протиправною.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.
За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
У зв'язку з чим, присудити з державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір в сумі 73,08 грн.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною індивідуальну податкову консультацію від 09.04.2015р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України, викладену у листі "Про надання податкової консультації" від 09.04.2015р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15.
Присудити з державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір в сумі 73,08 грн.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя суддя суддя І.О. Лозицька С.О. Конєва С.В. Прудник