Справа № 9/567
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/20857/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника позивача - Бєлашко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року

у справі № 9/567 (№ 2-а-10340/08)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росавто»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росавто» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № 000535/0 від 05 серпня 2008 року (з урахуванням уточнень від 19 листопада 2008 року).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2010 року позов був задоволений частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення № 000535/0 від 05 серпня 2008 року в частині нарахованого основного зобов'язання і штрафних санкцій відносно: порушення ТОВ «Росавто» пункту 5.10 статті 5, підпункту 11.1.1 пункту 11.1 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (питання коригування валових витрат на суму 225127,50 грн. - вартості повернутого товару); не зменшення валових витрат на суму 833333,00 грн. по платежах попереднього періоду. Стягнуто на користь ТОВ «Росавто» з Державного бюджету України судові витрати: зі сплати судового збору в розмірі 1,13 грн., з оплати судової експертизи в розмірі 10440,00 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Росавто», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва була проведена виїзна планова перевірка ТОВ «Росавто» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 року по грудня 2007 року, за результатами якої складений акт від 24 липня 2008 року № 1944/23-02/30929127.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги пункту 3.1 статті 3, пунктів 5.9, 5.10 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11, пункту 16.2 статті 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток за 2007 ріку на 374353,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що: ТОВ «Росавто» занизило валовий дохід за 2007 рік на суму 519131,00 грн. внаслідок заниження приросту балансової вартості запасів на вказану суму, оскільки не врахувало при веденні обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів вартість машиномісць, витрати на придбання яких були віднесені до складу валових витрат за 2007 рік (згідно договору про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-012062/ММ від 07 вересня 2006 року, укладеного з ФК «ЖитлоІнвест»); ТОВ «Росавто» завищило валові витрати за 2007 рік на суму 1058461,00 грн., оскільки: у лютому 2007 року не відкоригувало валові витрати на вартість повернутого товару у сумі 225127,50 грн. (без податку на додану вартість); не зменшило валові витрати на суму 833333,00 грн. по платежах попереднього періоді на вартість товарів (робіт, послуг), отриманих у звітному періоді від Київського мотоциклетного заводу та АІС Моторс.

05 серпня 2008 року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № 000535/0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Росавто» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 499637,00 грн. ,у тому числі: 374353,00 грн. - за основним платежем, 125284 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, з посиланням на висновок судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 16 вересня 2009 року № 3867/8095, наданий на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2009 року, виходив з того, що: оскільки машиномісця придбавались позивачем з метою їх подальшого продажу іншим особам, то товариство повинно було враховувати витрати на їх придбання при розрахунку приросту (убутку) балансової вартості товарів; висновком судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 16 вересня 2009 року № 3867/8095 було встановлено, що висновки акту перевірки від 24 липня 2008 року № 1944/23-02/30929127 стосовно завищення позивачем валових витрат за 2007 рік на загальну суму 1058461,00 грн. нормативно та документально не підтверджуються.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанції, ухвалюючи судові рішення, порушили вимоги статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій встановлено вимоги щодо законності та обґрунтованості судового рішення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій, вказуючи про правомірність висновків податкового органу в частині заниження позивачем валових доходів та про неправомірність висновків податкового органу в частині завищення позивачем валових витрат, та дійшовши правомірного висновку про наявність підстав для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення в частині, не визначили, в яких саме сумах за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями оспорюване податкове повідомлення-рішення є неправомірним.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що суди першої та апеляційної інстанцій вживали заходів щодо витребування у податкового органу детального розрахунку нарахованих позивачу податкових зобов'язань за кожним епізодом, а також штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на суму податкових зобов'язань за кожним епізодом.

Крім іншого, в силу положень частини 1 статті 81 Кодексу адміністративного судочинства України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу, з огляду на що, у випадку виникнення у суду труднощів з методикою розрахунку та визначення суми штрафних (фінансових) санкцій за кожним епізодом, суд не був обмежений правом поставити таке питання на вирішення судовому експерту, тоді як зазначене право також не було використане судом першої інстанції.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в суді касаційної інстанції не дають права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, постановлені судові рішення у справі підлягають скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна