Справа № 826/15055/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/10416/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуфізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014
у справі № 826/15055/13-а
за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.05.2013 за №000045170.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 у даній справі скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014 та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- 13.03.2013 позивача було ознайомлено з направленням про проведення документальної перевірки №99/17.2-27 та вручено йому копію наказу від 13.03.2013 №838 та складено акт №9/17.2-31 про відмову від надання документів;

- в письмовому поясненні, яке 13.03.2013 надане позивачем, платник податків зобов'язався надати до ДПІ у Печерському районі міста Києва документи, необхідні для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, у строк до 15.03.2013, проте, станом на 22.03.2013 первинні документи до ДПІ не надходили;

- 15.03.2013 позивачу надіслано лист №1082/11/17.2-12 від 15.03.2013 щодо надання документів, копій документів (засвідчених підписом платника податків або його посадовою особою та скріплених печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платника податків та іншої інформації, пов'язаної з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог законодавства, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки;

- відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт №15/1702- від 26.03.2013;

- названим актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, в результаті чого ним занижено суму податкового зобов'язання по єдиному податку за 2012 рік на 46 875 грн.;

- на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2013 за №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання по єдиному податку за 2012 рік на 46 875 грн.

Підставою для збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з єдиного податку слугували обставини ненадання платником податку до перевірки документів, та, як наслідок, непідтвердження показників податкової декларації по сплаті єдиного податку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази, якими підтверджено правильність відображення показників у податковій декларації по сплаті єдиного податку, а податковий орган за результатами перевірки, проведеної на підставі пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, не міг у відповідності до п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України приймати податкове повідомлення-рішення до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані позивачем документи не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому надані позивачем документи не є такими, що підтверджують показники податкових декларацій за період з 01.01.2011 по 31.12.2012.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, як такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.291.6 ст.291 Податкового кодексу України платники єдиного податку повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Відповідно до пп.296.5.2 п.296.5 ст.296 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають: щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу; обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

За змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Проте, положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язують суд вжити заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, а у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об'єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суд не може обмежувати право позивача довести під час судового розгляду справи ті фактичні обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в даному випадку, - правильність відображення ним як платником показників в його податковій декларації по сплаті єдиного податку.

Таким чином, з метою реалізації принципу офіційного з'ясування всіх обставин справи судам необхідно встановити, чи повідомляв позивач податковий орган про обставини, що зумовили ненадання ним документів до перевірки, чи був направлений позивачу акт перевірки, чи реалізовано останнім право на подання документів контролюючому органу протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що надані позивачем первинні документи (як то, видаткові накладні, товарні чеки) не відповідають встановленим вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки вони не містять підписів постачальника продукції, так як помилки в оформленні первинних документів не є підставою для беззаперечних висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

При цьому, обставини щодо фактичного руху активів в межах господарської діяльності платника податку судами попередніх інстанцій досліджені не були.

Пунктом 86.9 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що положення п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки перевірка позивача була призначена для з`ясування причетності до вчинення кримінального правопорушення ТОВ «Ман.го», а не з підстав вчинення кримінально-карного діяння позивачем.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

З огляду на неповноту встановлення судами усіх обставин справи, що входять до предмету доказування, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014 у даній справі скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний