Справа № 817/809/15
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/809/15

13 травня 2015 року 12год. 45хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Любчик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доСарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Сарненської державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - Сарненська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення №9-0 від 26.02.2015 року та поновлення на роботі на посаді головного державного інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Рокитнівського відділення Сарненської ОДПІ.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, зокрема у розділі IV, не було вказано транспортні засоби (скутер та мотоцикл), які були зареєстровані без її відома на її ім'я чоловіком. При цьому, стверджував, що перевіркою, передбаченою Законом України «Про засади запобіганню і протидії корупції», недостовірних відомостей у даній декларації не виявлено. Наголошувала, що на час подання позивачем декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік законодавством не була встановлена адміністративна або дисциплінарна відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, а тому, на думку позивача, Закон України «Про очищення влади» не поширюється на дії, які мали місце до набрання ним чинності. Крім того, повідомила, що звільнення відбулося у період, коли позивача перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. З таких підстав просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та подав письмові заперечення (а.с.27-28). В обґрунтування заперечень пояснили суду, що оспорюваний наказ винесений відповідно до висновку Сарненської ОДПІ від 25.02.2015 року за №1302/17-14-12 про результати перевірки достовірності відомостей, що передбачені п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» та звільнено відповідно до п.7-2 ст.36 КЗпП України. Пояснив, що за результатами перевірки позивача встановлено, що останньою у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації станом на 25.02.2015 року. З таких підстав просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 29.12.2014 року ОСОБА_3 переведена на посаду головного державного інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Рокитнівського відділення Сарненської ОДПІ, про що свідчить копія трудової книжки позивача (а.с.8-11)

Цього ж дня ОСОБА_3 подала заяву на проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (а.с.45), до якої долучила копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

Зі змісту даної декларації вбачається, що у позивача (як декларанта) та членів її сім'ї відсутнє майно і транспортні засоби, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування (а.с.33-37).

05.02.2015 року ОСОБА_3 надала письмові пояснення, згідно з якими повідомила, що не задекларувала у вказаній декларації транспортні засоби, а саме: мотоцикл JANSHE, JS150-6H 2013 року випуску, зареєстрований 18.06.2013 року, та мопед марки VIPER ACTIVE ZS50 2008 року випуску, зареєстрований 24.04.2013 року, у зв'язку з тим, що чоловік без її відома поставив на облік на її прізвище, ім'я, по-батькові ці два транспортні засоби, а тому при заповненні декларації вона не володіла такою інформацією (а.с.44).

25.02.2015 року за результатами перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» в.о. начальника Сарненської ОДПІ складено висновок №1302/17-14-17 (а.с.30-32).

Даним висновком зафіксовано, що «за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_3 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_3 за час перебування на посадах, визначених у п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації станом на 25.02.2015 року про майно (майнові права) ОСОБА_3, а саме: в розділі IV декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік не зазначені транспортні засоби: мопед -А1 марка VIPER, модель ACTIVE ZS50 2008 року випуску, мотоцикл А, марка JANSHE, модель JS150-6H 2013 року випуску, які зареєстровані декларантом (ОСОБА_3) у відділенні РЕР ДАІ з обслуговування Дубровицького, Рокитнівського, Сарненського районів у автоматизованій базі даних РІІС та НАІС» (ст.3 висновку).

26.02.2015 року в.о. начальника Сарненської ОДПІ складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», згідно з якою «до ОСОБА_3 застосовуються заборони, визначені ч.3 ст.1 Закону України «Про очищення влади» - ч.8 ст.3» (а.с.57-58). Згідно з довідкою Сарненської ОДПІ №3394/17-14-17 від 06.05.2015 року ОСОБА_3 ознайомлена з результатами перевірки, проведеної відповідно до Закону України «Про очищення влади» в усній формі (а.с.64).

Цього ж дня, відповідачем прийнято наказ №9-0 про звільнення ОСОБА_3, головного державного інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Рокитнівського відділення Сарненської ОДПІ з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» п.7-2 ст.36 КЗпП України (а.с.29).

Не погодившись з наказом №9-0 від 26.02.2015 року, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку наказу Сарненської ОДПІ про звільнення №9-0 від 6.02.2015 року, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України «Про очищення влади» №1682-VII від 16.09.2014 року (далі - Закон №1682).

В силу вимог ст.1 цього Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з п.14 ст.5 Закону №1682 керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Перелік органів перевірки та форма запиту, затверджені Постановою КМУ №563 від 16.10.2014 року (далі - Постанова №563) та ними є: Державна фіскальна служба України (ДФС), Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Міністерство юстиції України, Міністерство внутрішніх справ України.

Так, Постановою №563 деталізовано норми Закону та зазначено, що виключно органом ДФС на запит формується висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна, зазначених у декларації (форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року), інші органи перевірки надають на запити відповіді та судові рішення (п.29,30,35).

Пунктами 36,37 даної постанови передбачено, що підсумковим документом про результати перевірки є довідка, яка складається відповідальним структурним підрозділом та формується на підставі відповіді / висновку / копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки і подається керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, формою згідно з додатком 5, затвердженим Постановою. Керівник органу не пізніше ніж на третій день з дня надходження відповіді (відповідей) /висновку/ копії судового рішення розглядає довідку про результати перевірки щодо особи, надсилає у той самий день Мін'юсту в паперовій та електронній формі копію довідки про результати перевірки щодо особи, до якої не застосовуються заборони, визначені частинами третьою та четвертою статті 1 Закону, або у разі встановлення недостовірності відомостей, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини п'ятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення особи та у той самий день надсилає Мін'юсту копію згаданого рішення в паперовій та електронній формі та копію довідки про результати перевірки в паперовій та електронній формі, інформація з яких протягом трьох днів з дня їх надходження вноситься до Реєстру.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» , зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162 (далі - Порядок №1100).

Так, згідно з пп.1 п.2 Порядку №1100 перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Зміст пп.3 ст.3 Порядку №1100 свідчить, що проведення перевірки фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до п.4 даного Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

В силу вимог пп.3-4 п.6 Порядку №1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

При цьому, згідно з п.8 Порядку №1100 у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають:

достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи;

відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі ІІІ декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин:

відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно;

Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - про набуті до 01 січня 2013 року речові права на земельні ділянки;

платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 у розділі ІV декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не зазначено жодного транспортного засобу, що перебуває у її (та членів її сім'ї) власності, в оренді чи на іншому праві користування.

Одночасно, долучені до матеріалів справи докази, а саме: лист Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Дубровицького, Рокитнівського та Сарненського районів УДАІ УМВС України в Рівненській області з Додатком №3 (а.с.48-49), свідчать, що у власності ОСОБА_3 перебувають 2 транспортні засоби: мопед -А1 марка VIPER, модель ACTIVE ZS50 2008 року випуску, мотоцикл А, марка JANSHE, модель JS150-6H 2013 року випуску.

За таких обставин, системний аналіз вказаних норм та наявних в матеріалах справи документів, дають суду підстави вважати, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік позивачем вказані недостовірні відомості.

При цьому, суд звертає увагу, що декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік подана ОСОБА_3 в період її тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності від 11.11.2013 року (а.с.50). Більше того, на час здійснення перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», ОСОБА_3 перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наказом про надання відпустки №15-о від 05.05.2014 року (а.с.46).

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст.9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

Згідно із п.8 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови, зазначені у контракті.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення працівника з підстав передбачених ст. 41 КЗпП України (ч. 3 цієї норми).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Разом з тим, зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена у ст. ст. 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Правова позиція аналогічного змісту викладена у постанові Верховного Суду України від 26.12.2012 року по справі №6-156цс12.

Таким чином, всупереч вказаних норм ОСОБА_3 звільнено з посади 26.02.2015 року, тобто в період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Сукупність встановлених в ході судового розгляду справи фактичних обставин дає суду підстави для висновку, що наказ Сарненської ОДПІ про звільнення ОСОБА_3 №9-0 від 26.02.2015 року не відповідає усім критеріям правомірності, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач під час прийняття оспорюваного наказу діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб визначений чинним законодавством, наказ №9-0 від 26.02.2015 року є необґрунтованим, неправомірним і таким, що прийнятий без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому існують правові підстави для його скасування та поновлення позивача на роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

За таких обставин, вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Судовий збір у відповідності до ст. 94 КАС України позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області №9-0 від 26.02.2015 року про звільнення ОСОБА_3.

Поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Рокитнівського відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Рокитнівського відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Нор У.М.