Справа № 553/344/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. Справа № 553/344/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 02.03.2015р. по справі № 553/344/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві

про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві при призначенні пенсії та щодо відмови у перерахунку призначеної йому як державному службовцю пенсії;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 80 відсотків заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку згідно з довідками Полтавської митниці ДФС № 90, 91, 92, 93 від 18.12.2014 року, починаючи з дати призначення пенсії з 02.12.2013 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.03.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо призначення ОСОБА_2 пенсії по 2-гій групі інвалідності, призначеної згідно Закону України "Про державну службу", за період з 02 грудня 2013 року без урахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку та відмову в перерахунку.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по 2-гій групі інвалідності, призначеної згідно Закону України "Про державну службу", за період з 02 грудня 2013 року, з урахуванням сум, вказаних у довідках Полтавської митниці державної фіскальної служби України №№ 91, 92, 93 від 18.12.2014 року, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку, а також нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням уже виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 02.03.2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.33, п. 6, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу", п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог постанова суду першої інстанції сторонами у справі не оскаржена.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_2, з 02 грудня 2013 року отримує пенсію по другій групі інвалідності, призначену згідно Закону України "Про державну службу" у розмірі 80 % її заробітку.

Відповідно до довідок Полтавської митниці Державної фіскальної служби України №№ 91-93 від 18.12.2014 року позивач з січня 2006 року по грудень 2012 року отримував такі виплати: надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; премії; премії до державних, професійних свят та ювілейних дат; надбавку за особливі умови служби в митних органах; матеріальну допомогу; індексацію; оплату роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсацію за невикористану відпустку.

На всі вищезазначені виплати, включені у довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про листом № 148/Л-02 від 09.01.2015 року відмовило позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку та суми індексації заробітної плати.

Не погодившись з діями відповідача, вчиненими під час призначення пенсії та щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були сплачені страхові внески зі всієї заробітної плати, тому її пенсія повинна бути обчислена із суми заробітної плати, що включала суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку.

Переглянувши рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 30.01.2015 року із вимогами із вимогами щодо захисту його порушеного права, починаючи з 02.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Предметом адміністративного позову у цій справі є перерахунок пенсії, для звернення з яким чинним законодавством України спеціальних строків не встановлено, а тому такий позов має бути поданий в межах визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку, перебіг якого починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Визначаючи початок перебігу строку звернення з даним адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що пенсія позивача є періодичною виплатою, яка позивачем, хоч і в меншому розмірі, отримується кожного місяця, а тому про порушення своїх прав щодо недоплати він повинен був дізнаватися кожного місяця під час її отримання.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (30.01.2015 р.), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 30.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 9 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо перерахунку пенсії за період з 02.12.2013 року по 29.07.2014 року.

Посилання позивача на приписи ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з якими помилково погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з аналізу положень зазначеної статті вбачається, що вони стосуються сум пенсій, які були нараховані, однак не одержані особою своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, а позивачу пенсію з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку, нараховано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, а тому постанова суду першої інстанції в частині позовних вимог за період з 02.12.2013 року по 29.07.2014 року підлягає скасуванню, з залишенням цієї частини позовної заяви без розгляду.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, що стосується періоду з 30.07.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за N 1161/15852, було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії. Дана постанова була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.12.2008 року за № 1161/15852.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а- 4753/2670" затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (далі - форма № 5-1), в якій передбачена графи - премії, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, та "інші виплати", до якої включається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення, грошові винагороди, індексація та інші надбавки, на які нараховані були страхові внески. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як свідчать матеріали справи, пенсію позивачу призначено на підставі довідок Полтавської митниці Міндоходів від 02.12.2013 року № 189 та № 190, згідно яких до складу заробітної плати позивача за період з 01.06.2006 року по 29.11.2013 року було включено виплачені ОСОБА_2 суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Згідно даних довідок, на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. (а.с. 8-10)

Однак, при призначенні пенсії позивачеві, на підставі заяви від 02.12.2013 року, суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань згідно вищезазначених довідок не були враховані Управлінням Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві.

В подальшому, Полтавською митницею державної фіскальної служби України було видано ОСОБА_2 нові довідки про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" №№ 91, 92, 93 від 18.12.2014 року за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а- 4753/2670", з урахуванням інших виплат - матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку. Згідно даних довідок, на всі виплати, включені в довідки, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. ( а.с. 12-16).

Отримавши вказані довідки позивач 30.12.2014 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії. (а.с. 18-20)

Відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату не враховується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку, оскільки ці виплати не належать до складових заробітної плати, передбачених статтею 33 Закону України "Про державну службу", а тому підстав для врахування в заробітну плату для обчислення пенсії позивачеві відповідно до Закону України "Про державну службу" вказаних виплат немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" ( далі - Закон № 3723-ХІІ) передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" (Закон №108) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться і в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавок за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлено постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (із змінами і доповненнями) передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону № 3723-ХІІ мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-ІV "Про внесення змін до Закону № 3723-ХІІ" (далі - Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону № 3723-ХІІ" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому, премія та інші надбавки враховуються в середніх розмірах стосовно визначених законодавством таких виплат у відповідному державному органі, з якого особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично їй встановлені.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконаленні визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 року № 865, посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, а, згідно пп. 2 п. 4 цієї ж постанови, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно абзацу 4 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, передбачені законодавством, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу).

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, оплата роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку є неправомірною, а відтак обґрунтовано зобов'язав відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії позивача.

Також колегія суддів зазначає, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до ст. 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що пенсія позивача згідно з наданими довідками підлягає перерахунку відповідно до Закону України "Про державну службу", в редакції станом на час призначення пенсії, тобто у розмірі 80 % від розрахованої заробітної плати, оскільки пенсія ОСОБА_2 була призначена у такому відсотковому відношенні відповідно до діючої на той час редакції ст. 37 Закону України № 3723.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог за період, починаючи з дня призначення пенсії позивачеві.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяці, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідок, наданих Полтавською митницею державної фіскальної служби України від 18.12.2014 року про складові заробітної плати, 30.12.2014 року. Зазначене свідчить про те, що до 30 грудня 2014 року у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для врахування інших виплат, а саме: суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку, оскільки попередні довідки про складові заробітної плати позивача, що надавались до пенсійного фонду таких відомостей не містили.

Тобто, враховуючи дату звернення до відповідача із заявою та наданням нових документів, які стали підставою для перерахунку пенсії за заробітною платою, позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача в розмірі 80% від заробітної плати з врахуванням інших виплат, які зазначені в довідках Полтавської митниці державної фіскальної служби України №№ 91, 92, 93 від 18.12.2014 року, підлягають задоволенню з 01 січня 2015 року.

Водночас, як вже було зазначено, при призначенні пенсії позивачеві, Управлінням Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві не були враховані суми виплаченої ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які були зазначені у довідках Полтавської митниці Міндоходів від 02.12.2013 року № 189 та № 190, та на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За таких обставин, колегія суддів вважає дії відповідача в частині щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_2 сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно довідок Полтавської митниці Міндоходів від 02.12.2013 року № 189 та № 190 неправомірними, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням оплати додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що у період з 2006 по 2012 рік включно позивач отримував оплату додаткових відпусток у зв'язку з навчанням. Відповідних відомостей не містять і довідки Полтавської митниці від 02.12.2013 року № №189, 190 та від 18.12.2014 року №№ 91, 92, 93 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", форми № 5-1, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині відсутні.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова Ленінського районного суду м. Полтави від 02.03.2015 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 02.03.2015р. по справі № 553/344/15-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії в частині позовних вимог за період з 02.12.2013 року по 29.07.2014 року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_2 сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно довідок Полтавської митниці Міндоходів від 02.12.2013 року № 189 та № 190.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсії у розмірі 80 % від суми заробітної плати, з урахуванням інших виплат, вказаних у довідках Полтавської митниці Міндоходів від 02.12.2013 року № 189 та № 190, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, за період з 30.07.2014 року, а також нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі довідок Полтавської митниці державної фіскальної служби України №№ 91, 92, 93 від 18.12.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсії у розмірі 80 % від суми заробітної плати, з урахуванням сум, вказаних у довідках Полтавської митниці державної фіскальної служби України №№ 91, 92, 93 від 18.12.2014 року, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, оплати роботи в надурочний час і у святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану відпустку, за період з 01.01.2015 року, а також нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 25.05.2015 р.