Справа № 2а-10255/11/2670
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 травня 2015 року м. Київ К/800/8223/14 К/800/20272/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання Вишняку О.М.

з участю прокурора -Чубенко В.В.

та представника третьої особи -Ткаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Сантрейд» та акціонерного товариства «БТА «Банк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Заступника прокурора м. Києва

до відповідача Київської міської ради

з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору :

1. Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Сантрейд»

3. Закрите акціонерне товариство «Українська промислово-інвестиційна компанія «Проміндустрія»

4. Акціонерне товариство «БТА Банк»

5. Олександрівська клінічна лікарня м. Києва

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

15.07.2011р. до суду з позовом провизнання протиправним та скасування рішень Київської міської ради звернувся заступник прокурора м. Києва. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що рішенням міськради від 24.06.2004р. закритому акціонерному товариству «Українська промислово-інвестиційна компанія «Проміндустрія» (далі ЗАТ «Проміндустрія») передано земельні ділянки для будівництва офісного центру. Рішенням від 27.05.2010р. було внесено зміни до укладених з ЗАТ «Проміндустрія» договорів оренди щодо строку дії цих договорів та зміни орендаря натовариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Сантрейд» (далі Товариство «Сантрейд»). Крім того, в цей же день відповідачем прийнято рішення про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки по вул. Шовковичній, 39/1 з Товариством «Сантрейд». Вважаючи, що передання земельних ділянок відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, прокурор просив визнати рішення відповідача протиправними та скасувати їх.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р., позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями, відповідач та прокурор звернулись з касаційними скаргами в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просили їх скасувати та відмовити в задоволенні позову, а Банк - припинити провадження в частині вимог, що стосуються рішення міськради від 26.04.2004р.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора та представника третьої особи, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2004р. Київською міськрадою прийнято рішення №355/1565 яким, крім іншого, вилучено з користування Київської центральної міської клінічної лікарні земельні ділянки загальною площею 2,43га. і затверджено проект відведення земельних ділянок в оренду ЗАТ «Проміндустрія» по вул. Шовковичній, 39/1 та Мечникова,1 для здійснення будівництва.

На підставі вказаного рішення між Київською міськрадою та ЗАТ «Проміндустрія» у 2004р. укладено відповідні договори оренди, які було зареєстровано Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) 14.12.2004р. за №82-6-00256 та №82-6-00258.

В зв'язку з відступленням ЗАТ «Проміндустрія» своїх прав Товариству «Сантрейд» та на виконання постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 29.12.2009р., до договорів оренди, шляхом укладення 20.05.2010р. додаткових угод, внесено зміни про заміну орендаря.

Рішенням відповідача №830/4268 від 27.05.2010р. внесено зміни до договору №82-6-00256 від 14.12.2006р. щодо строку його дії та інших умов договору оренди. Крім того, в цей же день міськрадою прийнято рішення №832/4270 про внесення змін до договору №82-6-00258 від 14.12.2004р., яке також стосувалось зміни умов договору оренди.

Відповідно до статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В своїй постанові від 24.02.2015р. у справі №21-34а15 Верховний Суд України зазначив наступне :

«відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом". Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.»

Предметом спору, переданого на розгляд адміністративних судів, є законність рішень Київської міськради про передання у користування земельних ділянок, тобто перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї.

Враховуючи вищенаведений висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права та з огляду на відсутність підстав для незастосування правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позов прокурора може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 228 суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом першим частини першої статті 157 КАС України обумовлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 221,223,228,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Сантрейд» та акціонерного товариства «БТА «Банк» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р. скасувати.

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз