Справа № 826/3468/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2015 року 14:28 № 826/3468/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Легейді Я.А. за участю представників:

позивача - Деяк Я.М.,

відповідача - Зулинського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомДержавної фінансової інспекції України
доУкраїнського державного фонду підтримки фермерських господарств
прозобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державна фінансова інспекція України (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі по тексту - відповідач) з урахуванням зменшених позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати вимогу Державної фінансової інспекції України від 06.06.2014р. №07-14/723 в частині:

- п. 2 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з начальника юридичного відділу Укрдержфонду Зулинського О.В. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерським господарством «Зоря Ясна» з неповернутої фінансової підтримки;

- стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з колишнього начальника юридичного відділу Укрдержфонду Алексик Т.І. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерськими господарствами «Кавун» та «Клен» з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 4 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з головного спеціаліста Івано-Франківського регіонального відділення Укрдержфонду Козловського П.Б. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерським господарством СФГ «Діброва» з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 5 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з головного спеціаліста Івано-Франківського регіонального відділення Укрдержфонду Козловського П.Б. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерським господарством СФГ «Діброва» з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 6 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з колишнього директора Харківського регіонального відділення Укрдержфонду Таранова Ю.Є. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерським господарством «Колосок», з неповернутої фінансової підтримки;

- стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з колишнього директора Харківського регіонального відділення Укрдержфонду Образцова В.С. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерськими господарствами «Пісковський І.Г.» та «Слобідське», з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 7 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з директора Черкаського регіонального відділення Швачки С.Я. шкоду, заподіяну внаслідок не проведення претензійно - позовної роботи із фермерським господарством «Лідія» з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 8 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з колишнього директора Чернігівського регіонального відділення Сьомака М.Г. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерським господарством «Полісся» з неповернутої фінансової підтримки у розмірі 426,0грн.;

- п. 9 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з головного спеціаліста відділення Доній О.О. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерськими господарствами «Жаркой», «Липки», «Світлана» з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 10 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з колишнього директора відділення Пенька І.В. шкоду, заподіяну внаслідок непроведення претензійно-позовної роботи із фермерським господарством «Кушнір» з неповернутої фінансової підтримки;

- п. 11 вимоги: стягнути у порядку та розмірі, передбачених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, з директора Рівненського відділення Укрдержфонду Никитюк М.А. шкоду, заподіяну внаслідок надання фермерським господарствам «Лаванда-Лідаво», «Азор», «Арсен Плюс» та «Віка-Вікторія» фінансової підтримки на безповоротній основі на загальну суму 153 853,96грн., при наявності у цих господарств заборгованості перед відділеннями за раніше надану фінансову підтримку;

- забезпечити під час прийняття комісією рішення про надання фермерським господарствам фінансової підтримки дотримання Порядку № 1102;

- п. 15 вимоги: стягнути у порядку ст. 130-136 Кодексу законів про працю України матеріальну шкоду, завдану внаслідок зайвої виплати заробітної плати з колишнього головного бухгалтера Одеського регіонального відділення Укрдержфонду Бурлаченко Т.В. - 1 358,29 гривні;

- п. 17 вимоги: стягнути у порядку ст. 130-136 Кодексу законів про працю України матеріальну шкоду, завдану внаслідок зайвої виплати заробітної плати з головного бухгалтера Чернівецького відділення Рихло Н.Я. - 3 008,35 гривні;

- п. 20 вимоги: вжити заходів щодо стягнення з них суми простроченої заборгованості, а саме: з ФГ «Гай» - 18 240,0грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконано вимогу 06.06.2014р. №07-14/723 в частині пунктів 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 15, 20.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з тих підстав, що вимога від 06.06.2014р. №07-14/723 в частині п. 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 15, 20 є протиправною.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Державною фінансовою інспекцією України відповідно до п. 2.21 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та його регіональних відділень за період з 01.10.2009р. по 31.12.2013р., за результатами якої 28.04.2014р. складено Акт ревізії №07-21/46.

06 червня 2014 року Державною фінансовою інспекцією України складено вимогу №07-14/723, яку відповідачем оскаржено в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2014р. у справі №806/10069/14 в задоволені позовних вимог Українському державному фонду підтримки фермерських господарств відмовлено повністю.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачем не виконані пункти 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 15, 20 вимоги від 06.06.2014р. №07-14/723 щодо стягнення у порядку та розмірі, передбачених статтями 130 -136 Кодексу законів про працю України з винних осіб заподіяної шкоди та суми простроченої заборгованості.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, проведеною ревізією фінансово-господарської діяльності Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, встановлено численні порушення фінансового законодавства що призвели до завдання фінансових збитків відповідачу та державному бюджету України.

З метою усунення виявлених порушень відповідачем скеровано письмову Вимогу щодо вжиття заходів спрямованих на усунення допущених порушень, недопущення таких у майбутньому, а також щодо вчинення відповідачем дій спрямованих на відшкодування завданих такими порушеннями законодавства збитків як підконтрольному та/або підзвітному суб'єкту так і Державному бюджету.

Разом з тим як вбачається із змісту пунктів 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 15, 20 Вимоги, такі вказують на розмір завданих збитків та необхідність вжиття відповідачем заходів на відшкодування таких.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зі змісту Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011, ДФІ, відповідно до покладених на неї завдань, а також через підпорядковані територіальні органи, має право, зокрема, звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому є обов'язковою до виконання.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

З наведеного вбачається наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року, 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14) та від 28 жовтня 2014року справа № 21-462а14.

У справі, яка розглядається, Держфінінспекція України пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому, як було з'ясовано судом, дана вимога вказує на виявлені збитки та їх розмір.

З огляду на те, що такі збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Враховуючи викладене, позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній фінансовій інспекції України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.05.2015 р.