Справа № 813/531/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року 10 год. 23 хв. Справа № 813/531/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Cакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідачів - Лесько Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

-визнати дії ГУ Міндоходів та ГУ ДФС у Львівській області щодо не проведення перерахунку та невиплати заробітної плати за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року - неправомірними;

-зобов'язати ГУ ДФС у Львівській області зробити перерахунок та виплату заробітної плати за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року;

-стягнути з ГУ ДФС у Львівській області різницю в оплаті праці за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року в сумі 24 756 грн. згідно додатків 1-4;

-стягнути з ГУ ДФС у Львівській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 30.12.2014 року по 22.01.2015 року в розмірі 21 854 грн. 28 коп.;

-зобов'язати ГУ ДФС у Львівській області внести зміни до грошового атестату в рядок 1- оклад 2917 грн., в рядки 4, 5, 6 - суми надбавок і премій, перераховані за окладом 2 917 грн.;

-зобов'язати ГУ ДФС у Львівській області видати новий грошовий атестат з внесеними змінами.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що дії відповідачів щодо не проведення йому перерахунку та виплати заробітної плати за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року у зв'язку з тим, що він фактично виконував цю роботу протягом зазначеного періоду є неправомірними, оскільки суперечать чинному законодавству про оплату праці. Просив врахувати, що в ГУ Міндоходів змінився штатний розпис, не відбулося скорочення штату, що він надав згоду на переведення його на посаду заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки, що передбачена зміненим штатним розписом. Суттєвим доказом обґрунтованості заявлених вимог позивач вважає те, що функціонування управління внутрішньої безпеки є обов'язковим, і передбаченим на законодавчому рівні. Позивач фактично був допущений до виконання роботи на новій посаді, про що свідчать його керівництво цим підрозділом: внутрішня, зовнішня документація, службові перевірки, наявне керівництво вже переведеними працівниками, тощо.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідачів позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у запереченнях та клопотанні по справі та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила про відсутність наказів про переведення/призначення позивача на посаду заступника начальника Головного управління - начальника УВБ, і встановлення іншого грошового забезпечення, а відтак і безпідставність необхідності проведення перерахунку всіх відповідних нарахувань.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Як встановлено судом, в ГУ Міндоходів у Львівській області, згідно наказу Міндоходів України за № 261 «Про внесення змін до деяких наказів Міндоходів» були внесені зміни до типових структур територіальних підрозділів міністерства.

За наказом Міндоходів України від 15.05.2014 року № 296 була збільшена кількість перших заступників та заступників начальників ГУ Міндоходів у Львівській області.

Наказом ГУ Міндоходів у Львівській області від 21.05.14 № 389 було введено в дію Перелік змін №1 і Перелік змін №2 до організаційної структури ГУ Міндоходів у Львівській області.

Відповідно до Переліку змін № 2, затвердженим 19.05.14 року, із структури ГУ Міндоходів було виведено посаду начальника управління внутрішньої безпеки та введено посаду заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки, при цьому зменшення чисельності працівників не відбулося.

12.06.2014 року був затверджений новий штатний розпис, за яким управління внутрішньої безпеки очолив заступник начальника Головного управління - начальник управління внутрішньої безпеки.

Судом встановлено, що в даному випадку мало місце істотна зміна умов праці, оскільки згідно Переліку № 2 до структури ГУ Міндоходів у Львівській області та штатному розпису від 12.06.2014 року скорочення штатів не відбулося: із структури виводиться 545 штатних одиниць та вводиться до структури така ж кількість 545 штатних одиниць.

В дію новий штатний розпис вступив з 25.06.2014 року згідно з наказом ГУ Міндоходів у Львівській області від 25.06.2014 № 485 «Про введення в дію Переліку змін №1 до штатного розпису Головного управління Міндоходів у Львівській області та переліків змін до штатного розпису ДПІ (ОДПІ)».

За своєю правовою природою штатний розпис - локальний нормативно-правовий акт, яким зобов'язане керуватися Головне управління Міндоходів у своїй діяльності, а тому в одному державному органі в один день не може існувати одночасно два різних штатних розписи.

У відповідності до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, попередження працівників про зміну істотних умов праці здійснюється за два місяці до їх запровадження.

До введення нового штатного розпису та закінчення двомісячного строку попередження працівники продовжують працювати на попередніх посадах і умови їх оплати не змінюються.

В такому разі про зміну умов праці попереджають усіх працівників одночасно й на інші посади переводять в один день - починаючи з дати введення нового штатного розпису.

Як встановлено судом при розгляді справи, ГУ Міндоходів не дотримано проведення кадрових процедур стосовно керівних працівників, до категорії яких належав позивач, у відповідності до наказу від 31.01.2014 року № 223-0 «Про уповноваження керівників територіальних органів Міндоходів».

Згідно з п.1.2 п. 1 цього наказу, керівники територіальних органів Міндоходів повинні забезпечити дотримання прав керівних працівників при введенні в дію змін до організаційної структури та нового штатного розпису. Враховуючи це, суд приходить до висновку, що ГУ Міндоходів такого права позивача не дотримано, та не здійснена процедура погодження з ДФС України щодо переведення позивача на посаду заступника начальника Головного управління - начальника управління внутрішньої безпеки на підставі поданого ним 15 липня 2014 року рапорту.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно Типового положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.09.2013 р. № 706, функціонування управління внутрішньої безпеки в кожному територіальному органі Міндоходів України є обов'язковим, та за його вимогами у п. 11, керівник органу виконавчої влади, підприємства, установи та організації, в якому утворено уповноважений підрозділ, повинен сприяти створенню умов для виконання на належному рівні підрозділом покладених на нього завдань.

Постановою КМУ № 706 було зобов'язано керівників міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, керівникам органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, головам обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій з урахуванням вимог затвердженого цією постановою Типового положення утворити (визначити) та забезпечити функціонування підрозділів (осіб) з питань запобігання та виявлення корупції у межах загальної чисельності працівників апаратів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів.

Враховуючи зазначене та те, що працівники управління внутрішньої безпеки на цей час вже були переведені, та позивач продовжував керувати підрозділом, суд прийшов до висновку про бездіяльність ГУ Міндоходів щодо погодження переведення позивача на посаду заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки з 25.06.2014 року згідно нового штатного розпису за його згодою, як керівника уповноваженого підрозділу, за відсутності нових вимог щодо освітнього рівня особи, яка має займати вказану посаду.

Тому, суд не бере до уваги посилання відповідачів на відсутність наказів про переведення/призначення позивача на посаду, як на підставу не проведення йому перерахунку заробітної плати за фактично виконану роботу.

Відповідно до ч. 7 ст. 43, ч. 1 ст. 55 Конституції України, право на одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді. При цьому Конституційний Суд України в Рішення від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 зазначив, що право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач дійсно з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року здійснював виконання встановлених за посадою заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки повноважень, що підтверджується наявними доказами у справі, зокрема реєстраційно-контрольними картками системи «Управління документами», внутрішніми службовими (організаційно-розпорядчими) документами, в тому числі висновками службового розслідування, табелями обліку робочого часу управління за цей період, які підписувались позивачем.

Судом встановлено, що управління внутрішньої безпеки не входить до структури податкової міліції, яка визначена ст. 349 Податкового кодексу України, а є самостійним структурним підрозділом з встановленим особливим правовим статусом. Тому питання проходження державної служби повинно здійснюватися і з врахуванням вимог трудового законодавства.

Правовий статус управлінь внутрішньої безпеки, як самостійних структурних підрозділів, які організовують та здійснюють заходи щодо запобігання, виявлення та припинення корупційних діянь, злочинів у сфері службової діяльності та інших правопорушень серед працівників встановлено Положенням про Головне управління внутрішньої безпеки Міндоходів України, затвердженим наказом Міндоходів України від 01.07.13 № 20, та положенням про управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області, затвердженим наказом ГУ Міндоходів у Львівській області від 20.08.13 № 243.

Таким чином, з 25.06.2014 року по день звільнення - 30.12.2014 року - позивач виконував всі повноваження заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки з організації роботи управління внутрішньої безпеки та забезпечував в межах встановленої компетенції виконання підрозділом, всі працівники якого були переведені згідно нового штатного розпису, його основних завдань і функцій.

Згідно штатного розпису станом на 12.06.2014 року посадовий оклад заступника начальника-начальника управління внутрішньої безпеки становив 2917 грн., тому нарахування позивачу заробітної плати повинно було здійснюватись з урахуванням цього окладу. Різниця в оплаті праці за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року становить 24 756 грн. При цьому суд враховує розрахунки наведені позивачем.

Виконання обов'язків по вакантній посаді Кодексом законів про працю України не передбачено, відповідно, якщо працівник фактично приступив до виконання обов'язків по іншій посаді (роботі), таке переведення є здійсненим, законним, і він вважається таким, що займає цю посаду з першого дня такого виконання. У відповідності до ст. 24 КЗпП України (в редакції на момент існування спірних правовідносин) договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Оплата праці здійснюється у цьому випадку у відповідності до штатного розпису за посадою, за якою працівник виконує обов'язки та встановлюються інші виплати у відповідності до законодавства.

Наведені відповідачами у запереченні норми постанови КМ України «Про упорядкування структури та умов оплати праці оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.06 року № 268, не підлягають застосуванню, оскільки ними встановлена доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників. Якщо працівник тимчасово відсутній у зв'язку із хворобою, відрядженням, відпусткою, посада, яку він займає, не є вакантною. Відсутність працівника на роботі, викликане такими причинами, це - тимчасова відсутність працівника.

З огляду на це, суд не приймає до уваги і посилання відповідачів на постанову КМУ № 65 від 01.03.2014, якою затверджені Заходи щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ, та організацій, які використовують кошти державного бюджету.

При цьому, такі твердження спростовує і лист Міндоходів і зборів України від 08.05.2014 року № /7/99-92-04-01-01-27 «Щодо укомплектування посад».

Таким чином, відповідачі своєю бездіяльністю допустили звуження обсягу та змісту прав та свобод позивача, які гарантовані Конституцією та законами України, на отримання належної оплати за виконану їм працю.

ГУ ДФ у Львівській області був виданий позивачу грошовий атестат від 12.01.2015 року, з яким він не погодився, про що свідчать його зауваження на ньому, та розрахунковий лист та довідка про доходи, скеровані листом від 16.01.2015 року.

Наказом ГУ Міндоходів у Львівській області від 30.12.2014 року № 365-0 позивача було звільнено з посади начальника управління внутрішньої безпеки за власним бажанням у зв'язку з переходом на інше місце праці.

В порушення законодавства про оплату праці, в день звільнення та до 22.01.2015 року з позивачем не проведено остаточного розрахунку при звільненні і не виплачено належні грошові кошти, що визнається ГУ ДФС у Львівській області у поданих запереченнях.

У зв'язку із вказаною затримкою та відповідно до ст. 117 КЗпП ГУ ДФС у Львівській області зобов'язано сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що становить 24 928 грн. 97 коп. При цьому судом приймається до уваги розрахунок наведений позивачем у додатку 5.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

З врахуванням заперечень відповідачів, у зв'язку із частковою оплатою ними часу затримки в сумі 3074, 69 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, становить: 24 928 грн. 97 коп. - 3074 грн. 69 коп. = 21 854 грн. 28 коп.

З врахуванням перерахунку заробітної плати за період з 25.06.2014 року по 31.12.2014 року за роботу на посаді заступника начальника - начальника УВБ за окладом 2917 грн., суд приходить до висновку про необхідність внесення змін до грошового атестату, який є підставою для обрахунку пенсії, а саме до рядка 1 «посадовий оклад», зазначивши у ньому посадовий оклад 2917 грн.

Що стосується внесення змін до рядків 4, 5, 6, суд приймає до уваги відмову позивача від позовних вимог в цій частині.

З пояснень наданих відповідачем суд встановив, що з 30 жовтня 2014 року , згідно наказу № 1 розпочало роботу ГУ ДФС у Львівській області, до якого як до правонаступника ГУ Міндоходів у Львівській області, згідно ст. 104 ЦК України, перейшли майно, права та обов'язки ГУ Міндоходів у Львівській області. Всі питання фінансово-господарського і матеріально-технічного забезпечення ГУ Міндоходів, запису про припинення якого до Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не внесено, належить до повноважень ГУ ДФС у Львівській області. ГУ ДФС у Львівській області було проведено розрахунок з позивачем, видано йому довідку про доходи та грошовий атестат від 12.01.2015 року.

Керуючись, ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати дії Головного управління Міндоходів у Львівській області та Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо не проведення перерахунку та невиплати заробітної плати за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області ОСОБА_3 за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року - неправомірними.

3.Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області зробити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_3 за час виконання роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року.

4.Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області різницю в оплаті праці за час виконання ОСОБА_3 роботи на посаді заступника начальника - начальника управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Львівській області за період з 25.06.2014 року по 30.12.2014 року в сумі 24 756 грн.

5.Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 30.12.2014 року по 22.01.2015 року в розмірі 21 854,28 грн.

6.Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області внести зміни до грошового атестату ОСОБА_3 в рядок 1 зазначивши в ньому оклад 2 917 грн.

7.Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області видати ОСОБА_3 новий грошовий атестат з внесеними змінами в рядку 1 грошового атестату.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.