Справа № 447/1080/13-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 876/3122/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Львоської області вд 22 липня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області про бездіяльність Роздільської селищної ради та усунення перешкод у реалізації права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Миколаївського районного суду з адміністративним позовом до Роздільської селищної ради Миколаївського району про зобов'язання прийняти рішення про розірвання договорів оренди земельних ділянок, які входять до складу земельної ділянки, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2007 року, зобов'язання розірвати договори оренди від 29 січня 2002 року та 21 лютого 2002 року в частині цих земельних ділянок, зобов'язання відновити межові знаки земельної ділянки, зобов'язання при прийнятті рішень про дачу дозволу на розміщення об'єктів дотримуватися вимог.

У позовній заяві зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.09.2007 р. серії НОМЕР_1, нотаріально посвідченого та державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.05.2004 р. серії НОМЕР_2, вона стала власником земельної ділянки площею 0,0623 гектарів, яка знаходиться в АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування магазину, який розміщений на цій земельній ділянці і теж належить їй на праві власності. Зі сторонни АДРЕСА_2 знаходяться дві споруди із металевих конструкцій (торгові кіоски), які розміщенні таким чином, що частково займають приналежну їй земельну ділянку і які згідно рішення Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області від 28.11.2001 р. та договорів оренди від 29.01.2002 року і 21.02.2002 року надані в оренду. Відповідачем створено перешкоди у реалізації права власності на земельну ділянку, оскільки не розірвано договори з іншими суб'єктами на оренду цієї землі, дотримуватись вимог встановлених будівельних, санітарних протипожежних та інших норм і правил.

Постановою Миколаївського районного суду Львоської області вд 22 липня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Роздільську селищну раду Миколаївського району Львівської області усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0623 га, що є у власності ОСОБА_3. Зобов'язано Роздільську селищну раду Миколаївського району Львівської області прийняти рішення про розірвання договорів оренди земельної ділянки, що входять до складу спірної земельної ділянки площею 0,0623 га. В решті позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в скарзі апелянти вказали, що їх не було залучено до участі у справі, в той час як рішення безпосередньо впливає на їх майнові права та обов'язки. Вказали, що відсутні підстави для розірвання договорів оренди, оскільки в провадженні іншого суду є спір щодо визнання договорів купівлі-продажу, на підставі яких ОСОБА_3 набула права власності на земельну ділянку, недійсними. Просять скасувати постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_1 та представник ОСОБА_4 підтримали у судовому засіданні апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Позивач та представник відповідача у судове засідання повторно не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.09.2007 р. серії НОМЕР_1 та державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.05.2004 р. серії НОМЕР_2, земельна ділянка площею 0,0623 га в АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності.

Разом з тим, позивач вважає, що селищною радою створено перешкоди у користуванні нею своєю власністю, оскільки не розірвано договори оренди з іншими особами на земельні ділянки, що є її власністю.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною другою цієї ж норми юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системне тлумачення норм частини першої та другої наведеної статті КАС України у їх взаємозв'язку дозволяє стверджувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спірні правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій підчас прийняття таким суб'єктом рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), вчинення ним дій або бездіяльності.

Отже, судова юрисдикція з розгляду адміністративної справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності владного суб'єкта охоплює спірні правовідносини, які складаються внаслідок прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності суб'єктом владних повноважень на реалізацію своєї компетенції.

Із наведеного випливає, що будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень можуть бути предметом розгляду судовою юрисдикції в тому разі, коли внаслідок їх прийняття (вчинення) виникають певні правовідносини за участю держави (зокрема, в особі суб'єкта владних повноважень) з однієї сторони та особи, щодо якої вчинені відповідні правові акти, з іншої сторони.

У свою чергу, правовідносини виникають внаслідок юридичних фактів, що створюють, змінюють або припиняють права та обов'язки учасників цих правовідносин.

Зокрема, такими юридичними фактами можуть бути правові акти, тобто рішення, дії чи бездіяльність, внаслідок яких виникають, змінюються чи припиняються правовідносини.

Зі змісту статті 17 КАС України та визначень, наведених у статті 3 цього Кодексу, випливає, що особа має право звернутися до адміністративного суду з позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність порушують права, свободи та законні інтереси позивача у публічно-правових відносинах за участю позивача.

Відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України землі власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Укладаючи або розриваючи договори оренди, селищна рада діє в інтересах громади як землевласника, тобто не являється у цих спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважнь, а спір позбавлений ознак публічності.

Фактично має місце цивільний спір щодо реалізації позивачем її права власності на споруду та земельну ділянку, яки слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції помилково розглянув спір в порядку адміністративного судочинства.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, а постанову суду скасувати, закривши провадження у справі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Львоської області вд 22 липня 2013 року в адміністративній справі № 447/1080/13-а скасувати. Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 19 травня 2015 року.