Справа № 807/467/15
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 рокум. Ужгород№ 807/467/15

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Ващилін Р. О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по платежу 50 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб" в розмірі 500,68 грн., в тому числі пеня в сумі 13,48 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по платежу 50 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб" в розмірі 500,68 грн., в тому числі пеня в сумі 13,48 грн.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач заперечення проти позову не подав, у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вищезазначене та у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців від 26.12.2014 № 2023227 відповідач за власним рішенням припинила державну реєстрацію підприємницької діяльності. Однак, перебуває на обліку в Ужгородській об'єднаній державній податковій інспекції, оскільки не сплатила податки та збори в повному обсязі.

Так, за відповідачем рахується заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 500,68 грн., в тому числі пеня в розмірі 13,48 грн., що підтверджується розрахунком податкової заборгованості та копіями облікових карток платника податків.

Відповідно до абз.10 п.65.10 ст. 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно п.291.2 ст. 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У відповідності до п.291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному главою 1 розділу XIV ПК України.

Пунктом 291.4 ст. 291 ПК України передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000,00 гривень.

Згідно п.298.1 ст. 298 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Так, відповідачем 25.01.2012 було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012 за обраною ставкою 15 % до розміру мінімальної заробітної плати та обранням 2 групи щодо сплати єдиного податку. Згідно вказаної заяви відповідачем обрано вид діяльності - 56.62.2 роздрібна торгівля на ринках. У 2014 році відповідач внесла новий вид економічної діяльності - 66.03.0 інші послуги у сфері страхування.

Відповідно до п.299.1 ст. 299 ПК України свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

На підставі поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування Ужгородською МДПІ було видано свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_2.

Згідно п.293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

У відповідності до п.293.2 ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць - для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до рішення від 09.12.2011 Середнянської селищної ради восьмої сесії VІ скликання про встановлення фіксованих ставок єдиного податку для фізичних осіб - підприємців першої та другої групи платників єдиного податку встановлено розмір ставки єдиного податку у розмірі 20 % до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поданого (звітного) року на територіях більш як однієї сільської, селищної ради, зокрема для виду діяльності 66.03.3 інші послуги у сфері страхування.

У зв'язку з цим, ставка єдиного податку становить 20 % до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2014 року - 243,60 грн. (1218,00 грн. х 20 %) помісячно.

Згідно п.295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У відповідності до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

В порушення вищенаведеного за відповідачем рахується заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб за листопад - грудень 2014 року в розмірі 487,20 грн.

Згідно ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Так, відповідачу було нараховано пеню в сумі 13,48 грн., яка залишається ним непогашеною.

Як встановлено судом та підтверджено розрахунком податкової заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача складає 500,68 грн.

Відповідно до п.301 ст. 300 ПК України платник платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (ст. 59 ПК України).

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Так, Ужгородською об'єднаною державною податковою інспекцією на адресу відповідача засобами поштового зв'язку було надіслано податкову вимогу форми "Ф" від 03.11.2014 № 632-25, та вручено йому - 18.11.2014.

Згідно пп.20.1.19 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до п.102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно п.87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

На час розгляду даної адміністративної справи відповідач борг не погасив.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі у відповідності до ч. 4 ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по платежу 50 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб" в розмірі 500,68 грн., в тому числі пеня в сумі 13,48 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету суму податкового боргу по платежу 50 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб" в розмірі 500,68 (п'ятсот гривень шістдесят всім копійок) грн., в тому числі пеня в сумі 13,48 (тринадцять гривень сорок вісім копійок) грн.

3.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Р.О. Ващилін