Справа № 819/362/15-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. Справа № 876/4151/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі за позовом Приватного підприємства "Ролікс-Транс" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2015р. №.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що при проведенні перевірки податковим органом безпідставно зроблено висновок про безтоварність операції з купівлі-продажу паливних гранул та зменшення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 8491 грн. Також, позивач вважає, що податковим органом при перевірці не взято до уваги документи, що підтверджують реальність здійснення операцій з купівлі-продажу паливних гранул між позивачем та приватним підприємством "Сельмах". Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України від 17 січня 2015 року № .

Постанову суду першої інстанції оскаржила Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Ролікс-Транс» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень та жовтень 2014р.

З акта перевірки вбачається наступні порушення, а саме: п.201.10 ст.201, п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, а саме зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 8491грн.

За результатами перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.01.2015р. №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 8491 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 4245,5 грн.

Згідно п.198.2. ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, що при проведенні перевірки працівниками податкового органу досліджувались декларація з податку на додану вартість з додатками за вересень, жовтень 2014р., реєстр отриманих та виданих податкових накладних за вересень, жовтень 2014р., оригінали міжнародних товарно-транспортних накладних, вантажно-митні декларації, шляхові листи, акти за вересень, жовтень 2014р., оборотно-сальдові відомості по рахунках № 20, 28, 311, 361, 362, та інші за вересень, жовтень 2014р., платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги) за серпень, вересень, жовтень 2014р.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 24 січня 214 року між ПП «Стельмах» та ПП «Ролікс-Транс» було укладено договір купівлі - продажу біомаси № 8. Відповідно до умов даного договору ПП «Стельмах» зобов'язується продати і передати ПП «Ролікс-Транс» паливні гранули (пеллети) з лушпиння соняшника, з характеристиками, обумовленими в договорі. Пунктом 1.3 Договору сторони визначили, що обсяг місячного продажу продавцем товару для покупця складає не менше 23 тонн щомісячно. Відповідно до п.1.8 Договору термін його дії складає 12 місяців з дати його підписання.

З матеріалів справи вбачається, що предметом купівлі-продажу були паливні гранули, які вироблялися із лушпиння соняшника. Між сторонами відбулося три операції із купівлі-продажу паливних гранул, і на виконання зазначеного договору ПП "Сельмах" кожного разу надавало позивачу видаткові накладні: від 08 вересня 2014 року № 219 про продаж 22296 кг. паливних гранул на загальну суму з ПДВ 16944,96 грн., від 05 вересня 2014 року № 208 про продаж 23000 кг. паливних гранул на загальну суму з ПДВ 17250 грн. та від 05 вересня 2014 року № 209 по продаж 22333 кг. паливних гранул на загальну суму з ПДВ 16750 грн. (а.с. 20-22).

Сам факт перерахунку коштів за паливні гранули підтверджується податковим накладним від 05.09.2014 року № 140, від 05.09.2014 року № 141 та від 09.09.2014 №151 (а.с. 23-25).

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. № 207 для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Разом з тим, 09 вересня 2015 року, після отримання видаткових та податкових накладних, позивачем було подано Львівській митниці Міндоходів експортні митні декларації № 403000006/2014/008428, № 403000006/2014/008427 та № 40300000/2014/008426 про експорт в Республіку Польща матеріалів рослинного походження з соняшникової сировини - гранули паливні "пеллети" з пересохлого лушпиння соняшника (тверді відходи соняшника) масою 23300 кг., 24100 кг. та 21500 кг. (а.с. 26-28), що відповідає умовам господарських операцій позивача з ПП "Сельмах" та підтверджує наявність у позивача паливних гранул у вказаній кількості.

У наведених митних деклараціях зазначено державні номерні знаки автомобілів, якими перевозилися паливні гранули, а саме: ВО9335АЕ, ВО7800АС та ВО8756АН, що відповідає державним номерним знакам автомобілів вказаних у подорожніх листах.

Згідно Акту Державної фітосанітарної інспекції Тернопільської області від 09 вересня 2014 року № 75/19-012/000956-В позивачем надано для проведення огляду підкарантинні матеріали - паливні гранули з пресованого лушпиння соняшника в кількості 68,9 тон, що перевозилися тими ж транспортними засобами (д.н.з. ВО9335АЕ, ВО7800АС та ВО8756АН), що зазначені в подорожніх листах та митних деклараціях (а.с. 29).

З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Стельмах" було скасовано 23 вересня 2014 року, після здійснення з позивачем операцій з купівлі-продажу паливних гранул.

Судова колегія апеляційного суду вважає, що як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено факт постачання товару ПП "Сельмах", використання позивачем отриманого товару в господарській діяльності для експорту в Республіку Польща та оплати їх вартості, що підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право позивача на віднесення понесених витрат до складу податкового кредиту та врахування при формуванні прибутку підтверджується представленими суду первинними фінансово-господарськими документами та наявністю очевидного зв'язку витрат з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до повідомлення Бердянської ОДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області № 110/7/08-22-22-02-14 року від 21 січня 2015 року неможливо провести зустрічну звірку у зв'язку із незнаходженням ПП "Стельмах" за податковою адресою (а.с. 38).

Відповідно до п.73.5 ст.75 ПК України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

З Акта перевірки вбачається, податковий орган, який надіслав відповідачу акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, безпосереднього дослідження первинних бухгалтерських та інших документів цього суб'єкта господарювання не здійснював, наявність у нього виробничих потужностей, місць зберігання і відпуску товару, орендованих транспортних засобів чи осіб, які працюють за наймом або на підставі інших договорів, не перевіряв, відтак висновки, викладені в цьому акті, суперечать приписам п.73.5 ст.73 ПК України та не є належними і допустимими доказами відсутності вчинених цим контрагентом господарських операцій з позивачем.

Момент вчинення та виконання договору купівлі-продажу ПП "Сельмах" було належним чином зареєстрованою юридичною особою, яка мала право вчиняти правочини, на дату здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстровано платником податку на додану вартість і мало право виписувати податкові накладні.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі №819/362/15 - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич