Справа № 826/7311/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2015 року № 826/7311/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О., Кузьменка В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної казначейської служби України
до третя особаДержавної виконавчої служби України Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
проскасування постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП №45650703 від 01.04.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна казначейська служба України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП № 45650703 від 01.04.2015.

У судовому засіданні 21.05.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор залучено Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови державним виконавцем не було враховано те, що постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2014 у справі № 820/9021/14, на підставі якої було видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження № 45650703, було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.11.2014.

У судовому засіданні 21.05.2015 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання 21.05.2015 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судовому засіданні 21.05.2015 заперечила проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час розгляду справи колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

12.01.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45650703, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 820/9021/14 виданого 29.09.2014 Харківським окружним адміністративним судом про зобов'язання Державну казначейську службу України виконати заяву ОСОБА_1 від 05.02.2014 за рахунок Державного бюджету в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами.

12.02.2015 та 11.03.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено вимоги державного виконавця № 542/6.

11.03.2015 та 01.04.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанови ВП №45650703 про накладення штрафу, яким за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, які можуть бути виконані лише боржником накладено на Державну казначейську службу України штраф.

01.04.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову ВП № 45650703 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою стягнуто з Державної казначейської служби України витрати на проведення виконавчих дій у сумі 64,47 грн.

06.04.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову ВП № 45650703, якою виконавче провадження № 45650703 закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Державна казначейська служба України не погоджуючись з постановою ВП № 45650703 від 01.04.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною другої статті 25 зазначеного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються з: авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №45650703 від 01.04.2015 з позивача стягнуто витрати на проведення виконавчих дій у сумі 64,47 грн.

Детальний розрахунок суми витрат на проведення виконавчих дій наведений в зазначеній постанові та позивачем не заперечується факт понесення відповідачем витрат у сумі 64,47 грн. пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 45650703.

Частиною п'ятою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Таким чином, на сторін виконавчого провадження покладено обов'язок щодо повідомлення державного виконавця про виникнення обставин, що мають безпосередній вплив на процес виконання рішення за яким відкрито виконавче провадження.

Позивачем на підтвердження факту повідомлення державного виконавця про те, що постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2014 у справі №820/9021/14, на підставі якої було видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження № 45650703 було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.11.2014, надано суду копію листа № 5-8/689-3810 від 04.03.2015, водночас доказів направлення/подання відповідного листа відповідачу суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.

В матеріалах виконавчого провадження № 45650703, копія якого наявна в матеріалах справи, лист № 5-8/689-3810 від 04.03.2015 відсутній.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене у суду відсутні докази на підтвердження факту того, що відповідач станом на 01.04.2015, дату прийняття оскаржуваної постанови, був обізнаний про факт скасування ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.11.2014 постанови Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2014 у справі №820/9021/14, на підставі якої було видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження №45650703.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що у державного виконавця станом на 01.04.2015 були наявні правові підстави для стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій та прийняття постанови ВП № 45650703 від 01.04.2015

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірія

В.А. Кузьменко