Справа № 813/7998/13-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 876/1063/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Міндоходів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

23.10.2013 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача - Львівської митниці Міндоходів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У позовній заяві, із урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2013р. до 08.04.2014р. в сумі 39653,29грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви ОСОБА_2 зазначає, що відповідач безпідставно не виконує вимоги постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. про поновлення позивача на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Краковець" Львівської митниці.

Позивач вказує, що у зв'язку з протиправним невиконанням відповідачем вказаного судового рішення ОСОБА_2 з 26.03.2013р. до 08.04.2014р. перебував у вимушеному прогулі. Позивач просить суд стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період 26.03.2013р. до 08.04.2014р. в сумі 39653,29грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу період з 27.03.2013 року по 07.04.2014 року в розмірі 47834 (сорок сім тисяч вісімсот тридцять чотири) 71коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, Львівська митниця Міндоходів оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Львівська митниця Міндоходів зокрема посилається на те, що ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій, спрямованих на поновлення на роботі. Апелянт зазначає, що позивача поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Краковець" Львівської митниці наказом Держмитслужби України №882-к від 01.06.2013р. Відповідач неодноразово надсилав позивачу повідомлення про поновлення його на роботі, проте, лист від 07.06.2013р. №12.1/65-6833 повернувся до відповідача, у зв'язку із завершенням терміну зберігання, а лист від 23.10.2013р. вручений дружині позивача. З огляду на наведене, відповідач вважає, що його вина у невиконанні судового рішення відсутня, а тому, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 14.05.2015 року представник Львівської митниці ДФС заявив клопотання в порядку ст.55 КАС України та просив суд апеляційної інстанції замінити відповідача у справі Львівську митницю Міндоходів на Львівську митницю ДФС, як правонаступника та належного відповідача у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.55 КАС України, суд вважає за необхідне замінити сторону відповідача Львівську митницю Міндоходів її правонаступником - Львівською митницею ДФС.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову - скасувати, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2013 року у справі № 2а-9284/12/1370 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державної митної служби України та Львівської митниці про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року у справі №876/4109/13 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2013 року по справі №2а-9284/12/1370 скасовано, визнано протиправним і скасовано наказ Державної митної служби України від 01.10.2012 року № 1924-к "Про припинення перебування на державній службі" в частині припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Краковець" Львівської митниці, поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 04.10.2012року, зобов'язано Львівську митницю виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.10.2012року по 26.03.2013року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.09.2013року вказану постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013року залишено без змін.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова Львівського апеляційного адміністративного суду України від 26.03.2013року у справі № 876/4109/13 набрала законної сили 26.03.2013 року.

Наказом Державної митної служби України від 01.06.2013р. №882-к скасовано наказ Державної митної служби України від 01.10.2012р. №1924-к "Про припинення перебування на державній службі", поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 04.10.2012р.

08.07.2013 року Львівською митницею Міндоходів виплачено ОСОБА_2 заробітну плату за період з 04.10.2012 року по 26.03.2013 року у розмірі 17836,65 грн.

Позивач зазначає, що з наказом Державної митної служби України від 01.06.2013р. №882-к він ознайомився лише 08.04.2014р., а тому саме з цього моменту слід вважати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду України від 26.03.2013року у справі № 876/4109/13 виконаною.

З огляду на наведене, позивач вважає, що у період з 26.03.2013р. по 08.04.2014р. він перебував у вимушеному прогулі, а тому, звернувся до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за вказаний період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України передбачено оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника.

Так, згідно з вказаною статтею у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з частиною 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду, зокрема, про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За чинним законодавством рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу.

При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою в ухвалі від 01.10.2013р. у справі № К/800/22228/13.

В контексті вищевикладеного, колегія суддів також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою в ухвалі від 29.05.2014р. №К/800/5291/14.

Враховуючи вищенаведе та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що Львівською митницею Міндоходів вчинялись належні дії щодо виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року та виданого на її підставі виконавчого листа починаючи з 01.06.2013 року, з огляду на наступне.

Так, із матеріалів справи встановлено, що Наказом Державної митної служби України від 01.06.2013р. №882-к скасовано наказ Державної митної служби України від 01.10.2012р. №1924-к "Про припинення перебування на державній службі", поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 04.10.2012р.

Львівською митницею Міндоходів листом від 07.06.2013 р. №12.1/65-6833 було повідомлено ОСОБА_2 про видання наказу Держмитслужби України № 882-к від 01.06.13. Зазначене поштове відправлення повернуто у зв'язку з закінченням його терміну зберігання.

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручається адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Так, 23.10.2013 року ОСОБА_2 направлено листа Львівської митниці з долученням до нього копії наказу Держмитслужби України №882-к від 01.06.2013 р., копії наказу Львівської митниці від 06.06.2013 року №691-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України» та двох примірників повідомлення про наступне вивільнення у зв'язку з реорганізацією Львівської митниці. Дане поштове відправлення було вручене дружині ОСОБА_2, про що свідчить зроблений у Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення запис. Однак, ОСОБА_2 на митницю не прибув.

У зв'язку із тривалою відсутністю на роботі, ОСОБА_2 було направлено листа від 11.02.2014 р. № 13-70-04/31-1359 про необхідність його прибуття у відділ персоналу Львівської митниці Міндоходів для надання письмових пояснень з приводу його відсутності на роботі.

Тому, в даному випадку на думку колегії суддів, очевидною є відсутність бездіяльності відповідача з приводу виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року у справі №876/4109/13.

У відділ персоналу Львівської митниці Міндоходів, ОСОБА_2 прибув 07.04.2014 року. У наданому письмовому поясненні з приводу відсутності на роботі, від надання якого ОСОБА_2 спочатку відмовився, про що було складено відповідний Акт, останній зазначив, що про факт поновлення на роботі йому не було відомо. Рекомендованих листів Львівської митниці ні він, ні його адвокат не отримували. На роботу прибув після отримання від адвоката постанов про відкриття та закриття виконавчого провадження щодо поновлення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо того, що рішення суду не виконувалось до 08.04.2014 року є безпідставним, та таким, що не відповідає встановленим у справі обставинам, оскільки 01.06.2013 року відповідачем було прийнято Наказ Державної митної служби України №882-к, яким скасовано наказ Державної митної служби України від 01.10.2012р. №1924-к "Про припинення перебування на державній службі", поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 04.10.2012р.

Тому, враховуючи ту обставину, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року у справі №876/4109/13 в частині виплати ОСОБА_2 заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 04.10.2012 року по 26.03.2013 року у розмірі 17836,65 грн. була виконана відповідачем, а 01.06.2013 р. Наказом №882-к позивача було поновлено на займаній посаді, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення лише в частині стягнення з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.03.2013 року по 31.05.2013 року (період протягом якого відповідачем було допущено затримку виконання судового рішення).

Щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так, колегією суддів встановлено, що період за який позивачу слід відшкодувати середній заробіток за час вимушеного прогулу слід обчислювати з 27.03.2013 року по 31.05.2013 року, при цьому суд апеляційної інстанції бере до уваги наявний у матеріалах справи Розрахунок середнього заробітку ОСОБА_2 складений Львівською митницею Міндоходів, з якого слідує, що у вищезазначений період позивачу належало до виплати 6219 грн. 52 коп.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів задовольнити частково, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. по справі № 813/7998/13-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу період з 27.03.2013 року по 31.05.2013 року в розмірі 6219 (шість тисяч двісті дев'ятнадцять) грн. 52 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Постанова складена в повному обсязі 19.05.2015 року.