Справа № П/811/4572/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"29" квітня 2015 р. справа № П/811/4572/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 р. у справі № П/811/4572/14

за позовом ОСОБА_2

до управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати п.3 наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області від 07.11.2014 року №1133 «Про надзвичайну подію за участю ОСОБА_3 та покарання винних» в частині оголошення позивачу суворої догани та зменшення грошової премії за листопад поточного року на 20% від суми, яка буде нарахована, неправомірними та скасувати його.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що вина позивача у порушенні ОСОБА_3 правил дорожнього руху судом не встановлена та з урахуванням характеризуючих даних про службову діяльність позивача, незначний термін перебування його на посаді начальника Кіровоградського MB УМВС в області, застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення є занадто суровим.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема відповідач зазначив, що п.1.2. наказу МВС України від 26.03.2010 р. № 90 «Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення» передбачає, що начальникам наказано забезпечити безумовне виконання ст. 8 Закону України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» щодо персональної відповідальності керівників усіх рівнів за стан дисципліни і законності в підпорядкованих підрозділах. За результатами службових розслідувань за фактами скоєння злочинів, корупційних дій, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками щодо винних працівників

вирішувати питання про звільнення з органів внутрішніх справ, їх безпосередніх керівників - з посад, а до їх прямих начальників уживати найсуворіших заходів дисциплінарного впливу. На момент вчинення ДТП та проведення службового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 являлись атестованими працівниками ОВС. Позивач був саме начальником Кіровоградського MB. Суд не оцінив надані докази, а саме наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області від 21.07.2014 року №727 «Про закріплення службового автотранспорту», відповідно до якого за ОСОБА_2 закріплено авто Шкода д/н НОМЕР_1. Наказом начальника Кіровоградського MB ОСОБА_2 від 11.07.2014 року №502 «про закріплення службового автотранспорту за працівниками відділу» автомобіль Шкода д/н НОМЕР_1 закріплено за старшим прапорщиком ОСОБА_3, помічником о/у СКР Кіровоградського MB УМВС України в Кіровоградській області. За Журналом обліку і виїздів і повернення транспортних засобів Кіровоградського MB ОСОБА_4 щодня здійснював виїзди на автомобілі Шкода, так і 04.11.2014 року, тобто автомобіль був закріплений за позивачем та ОСОБА_4 В своїх поясненнях ОСОБА_4 особисто зазначив що він отримав дозвіл від начальника раніш піти з роботи. Наказ УМВС України в Кіровоградській області від 07.11.2014 року №1133 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим, виданим з дотримання порядку, визначеного ст.14 ЗУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», реалізованого на виконання вимог наказу МВС України від 12.03.2013 року №230, на підставі висновку службового розслідування.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_2 починаючи з 23.11.1992 року перебуває на службі в органах внутрішніх справ України. 19.08.2014 року призначений на посаду начальника Кіровоградського MB УМВС України в області (а.с.35-51).

05.11.2014 року, з метою дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю помічника оперуповноваженого ВКР Кіровоградського MB УМВС України в області старшого прапорщика міліції ОСОБА_3, начальником УМВС України в Кіровоградській області було видано наказ №938 «Про призначення та проведення службового розслідування».

Відповідно до висновку службового розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_3, затвердженого начальником УМВС України в Кіровоградській області 07.11.2014 р., 04.11.2014 року, близько 17:50 год., ОСОБА_3, після закінчення робочого дня, з дозволу ОСОБА_2, на власному автомобілі попрямував додому. Близько 18:20 год. ОСОБА_3, перебуваючи поза службою, у цивільному одязі, керуючи власним автомобілем, наближаючись до пішохідного переходу, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, не надав перевагу пішоходу ОСОБА_5 та здійснив на неї наїзд.

Також, у висновку службового розслідування, зокрема, зазначено, що вказаній події сприяло недбале ставлення до виконання службових обов'язків з боку начальника Кіровоградського MB УМВС полковника міліції ОСОБА_2, який самоусунувся від виконання посадових інструкцій, положень Настанови з організації роботи органу внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 16.06.1999 р. №495, п.1, 2 наказу МВС від 26.03.2010 р. №90 щодо виконання вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ у частині контролю за дисципліною в підпорядкованому підрозділі.

07.11.2014 року начальником УМВС України в Кіровоградській області видано наказ №1133 «Про надзвичайну подію за участю ОСОБА_3 та покарання винних», відповідно до п.3 якого, за неналежне ставлення до виконання посадових інструкцій, положень Настанови з організації роботи органу внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 16.06.1999 р. №495, п.1.2 наказу МВС від 26.03.2010 р. №90 «Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення», статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, начальникові Кіровоградського MB УМВС в області полковнику міліції ОСОБА_2 оголошено сувору догану та грошову премію за листопад поточного року зменшено на 20% від суми, яка буде нарахована.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо неправомірності застосування до відповідача зазначених дисциплінарних стягнень за вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди, з наступних підстав.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (далі - Статут).

Відповідно до ст.14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується (ст.18 Статуту).

Проте, в наказі від 07.11.2014 року №1133 не зазначено, що він підлягає негайному виконанню, також в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надавалися відомості про ознайомлення позивача з наказом під підпис.

Відповідно до ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.8 Статуту, начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути і прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винною дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником (ст.3 Статуту).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не є безпосереднім начальником ОСОБА_3, однак є його прямим начальником.

Отже, на позивача покладено також обов'язок щодо контролю за дотримання службової дисципліни ОСОБА_3. Проте, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 підпорядковується начальнику сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського MB капітану міліції ОСОБА_6. Прямим начальником підрозділів кримінальної міліції, в тому числі і відділу кримінального розшуку, який здійснює керівництво ними і контроль за їх діяльністю відповідно до положень Настанови з організації роботи органу ВС, затвердженої наказом МВС України від 15.06.1999 року № 495, та наказу МВС України від 26.03.2010року № 90, а також посадової інструкції, є виконуючий обов'язки заступника начальника міського відділу - начальник кримінальної міліції Кіровоградського MB майор міліції ОСОБА_7 (а.с.58).

Відповідно до висновку службового розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_3, затвердженого начальником УМВС України в Кіровоградській області 07.11.2014 р., до особової справи ОСОБА_3 було долучено зобов'язання щодо суворого дотримання ним вимог транспортної дисципліни та правил дорожнього руху.

У висновку службового розслідування та оскаржуваному наказі також зазначено, що позивач недбало ставився до виконання службових обов'язків та самоусунувся від виконання посадових інструкцій, однак не вказано, в чому полягала його бездіяльність та не зазначено чи є причинний зв'язок між його діяннями та наслідками, яким стало скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач не навів суду будь-яких доводів щодо того, в чому саме полягало неналежне виконання позивачем посадових обов'язків та які саме дії, передбачені чинним законодавством, позивач мав вчинити для запобігання порушень підлеглою особою вимог транспортної дисципліни та правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.19 Конституцій України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Інші доводи апеляційної скарги взагалі не мають безпосереднього відношення до суту справи, зокрема, закріплення автомобілю Шкода за позивачем та ОСОБА_3.

Також колегія суддів приймає до уваги, що ДТП скоєне ОСОБА_3 не у робочий час та на його власному автомобілі.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наказ від 07.11.2014 року №1133 в частині, що стосується позивача, було прийнято з порушенням встановленого порядку, що є підставою для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 р. у справі № П/811/4572/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун