Справа № 809/2044/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 876/780/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014р. в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. до 417 Управління начальника робіт про примусове стягнення податкового боргу з банківських рахунків та за рахунок готівки, -

В С Т А Н О В И Л А:

25.06.2014р. позивач Державна податкова інспекція /ДПІ/ у м.Івано-Франківську Головного управління /ГУ/ Міндоходів в Івано-Франківській обл. звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 417 Управління начальника робіт податковий борг в загальній сумі 308711 грн. 54 коп. з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують підприємство, та за рахунок готівки, що належить йому (а.с.4-5).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014р. заявлений позов задоволено частково; стягнуто з розрахункових рахунків в банках, що обслуговують 417 Управління начальника робіт, та за рахунок готівки в дохід бюджету податковий борг у розмірі 270070 грн. 67 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (Т.2, а.с.69-75).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила позивач ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській обл., яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (Т.2, а.с.80-81).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що незалежно з яких причин платником податків не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу зобов'язаний сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення. У розглядуваному випадку у більшості випадків податковий борг сплачувався після спливу 1095 днів з дня декларування таких сум та граничних строків сплати таких до бюджету. Разом з тим, спірні повідомлення-рішення про нарахування штрафів позивачем не оскаржувалися; питання правомірності застосування штрафних санкцій не входять до предмету розглядуваного спору.

У зв'язку із реорганізацією ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ Міндоходів в Івано-Франківській обл., судом апеляційної інстанції в порядку ст.55 КАС України допущено заміну позивача його правонаступником - ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській обл.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем частково визнано суму заявленого боргу (на суму 270070 грн. 67 коп.); для стягнення решти боргу минув передбачений законом строк. За таких обставин спірна частина боргу в розмірі 38640 грн. 87 коп. (по податкових повідомленнях-рішеннях № від 23.11.2011р. на суму 17540 грн., № від 06.03.2012р. на суму 3260 грн. 60 коп., № від 24.09.2012р. на суму 4039 грн. 20 коп., № від 19.12.2012р. на суму 5706 грн. 57 коп., № від 22.11.2013р. на суму 8094 грн. 50 коп.) набула статусу безнадійного податкового боргу, що виключає можливість його стягнення з відповідача.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, суперечать нормам матеріального права і не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Розглядувані відносини по стягненню податкового боргу регулюються приписами ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 якого податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (п.41.2 ст.41 ПК України).

Право контролюючих органів на звернення до суду з позовом щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачене пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як слідує з матеріалів справи, за відповідачем 417 Управлінням начальника робіт рахується на час звернення до суду із розглядуваним позовом податковий борг у розмірі 308711 грн. 54 коп. (Т.1, а.с.8), з яких:

по податку на додану вартість /ПДВ/ - 271269 грн. 71 коп.;

по земельному податку - 48719 грн. 42 коп.;

по орендній платі з юридичних осіб - 82571 грн. 37 коп.

Вказана заборгованість по ПДВ виникла в результаті несплати узгоджених податкових зобов'язань згідно поданих податкових декларацій з ПДВ №156068 від 19.09.2011р. на суму 4042 грн., № від 20.10.2011р. на суму 7306 грн., № від 18.11.2011р. на суму 3550 грн., № від 20.12.2011р. на суму 3568 грн., № від 18.01.2012р. на суму 393 грн., № від 21.05.2012р. на суму 1694 грн., № від 18.06.2012р. на суму 2955 грн., № від 16.07.2012р. на суму 1697 грн., № від 17.08.2012р. на суму 4495 грн., № від 20.09.2012р. на суму 4122 грн., № від 19.10.2012р. на суму 6967 грн., № від 20.11.2012р. на суму 1625 грн., № від 19.12.2012р. на суму 7057 грн., № від 18.01.2013р. на суму 15596 грн., № від 20.02.2013р. на суму 4331 грн., № від 20.03.2013р. на суму 4738 грн., № від 20.05.2013р. на суму 5587 грн., № від 20.06.2013р. на суму 2455 грн., № від 19.07.2013р. на суму 1750 грн., № від 20.08.2013р. на суму 3704 грн., № 0200113 від 19.09.2013р. на суму 6991 грн., № від 21.10.2013р. на суму 4313 грн., № від 18.11.2013р. на суму 4362 грн., № від 20.12.2013р. на суму 6325 грн., № від 20.01.2014р. на суму 343 грн., № від 19.02.2014р., № від 20.03.2014р. на суму 10832 грн., № від 20.05.2014р. на суму 399 грн. (Т.1 а.с.29-95). Наведена заборгованість також підтверджується уточнюючими розрахунками податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленими самостійно виявлених помилок № від 01.12.2011р. на суму 18812 грн. та штраф на суму 564 грн., № від 31.01.2013р. на суму 500 грн. та штраф на суму 15 грн., № від 01.03.2012р. на суму 1667 грн. та штраф на суму 50 грн., № від 10.08.2013р. на суму 5005 грн. та штраф на суму 150 грн. (Т.1 а.с.96-107).

Таким чином, відповідачем самостійно визначено суму податкового зобов'язання згідно поданих декларацій з ПДВ та уточнюючих декларацій в загальному розмірі 150138 грн., однак не сплачено у передбачені законом строки.

29.09.2011р. позивачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ, за результатами якої складено Акт перевірки № 8346/15-2/07816704. На підставі проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № на суму 106 грн. (Т.1 а.с.109).

23.11.2011р. позивачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ, про що складено Акт перевірки № 11187/15-2/07816704. За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2011р. на суму 17540 грн. (Т.1,а.с.107).

06.03.2012р. позивачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ, за результатами якої складено Акт перевірки № 2/15-2/07816704. На підставі проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2012р. на суму 170 грн. (Т.1, а.с.112).

06.03.2012р. позивачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ, за результатами якої складено Акт перевірки № 1/15-2/07816704. На підставі проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2012р. на суму 3260 грн. (Т.1, а.с.115).

24.09.2012р. проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ, про що складено Акт перевірки № 7752/1592/07816704. За результатами проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2012р. на суму 4039 грн. 20 коп. (Т.1, а.с.118).

19.12.2012р. позивачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ, про що складено Акт перевірки № 13779/1592/07816704. На підставі перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2012р. на суму 5706 грн. 57 коп. (Т.1, а.с.121).

22.11.2013р. позивачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ, про що складено Акт перевірки № 3897/15-01/07816704. На підставі проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2013р. на суму 8094 грн. 50 коп. (Т.1,а.с.124).

13.01.2014р. позивачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ, за результатами якої складено Акт перевірки № 92/15- 01/07816704. На підставі проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 13.01.2014р. на суму 170 грн. (Т.1, а.с.128).

Крім того, за несплату податкового зобов'язання з ПДВ відповідачу нараховано пеню в загальній сумі 82044 грн. 84 коп., яка обліковується в особовому рахунку відповідача, що підтверджується довідкою про податковий борг відповідача станом на 16.06.2014р. (Т.1, а.с.8).

Заборгованість з орендної плати за землю виникла за наступних обставин.

На підставі камеральної виїзної перевірки про порушення правил сплати (перерахування) податків позивачем складено Акт № 7170/15-03 від 07.09.2012р., на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2012р., яким визначено штрафні санкції по орендній платі за землю в сумі 2214 грн. (Т.1, а.с.140).

Також позивачем на підставі камеральної перевірки податкової звітності складено Акт № 3397/15-3 від 25.05.2012р, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2012р., яким визначені штрафні санкції по орендній платі за землю в сумі 1020 грн. (Т.1 а.с.132).

Податковий борг по земельному податку виник в результаті несплати узгоджених податкових зобов'язань згідно поданої податкової декларації з плати за землю (земельний податок) №117755 від 27.04.2011р. за серпень-грудень 2011 року. За результатами проведеної камеральної перевірки про порушення правил сплати податків складено Акт перевірки № 12628/15-03 від 07.12.2011р. та винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2011р. на суму 460 грн. 01 коп.

У зв'язку з несплатою суми податкового боргу та на виконання ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (діючого на цей час) позивачем були скеровані перша податкова вимога № 1/1880 від 30.01.2002р. на суму 22958 грн. 10 коп. та друга податкова вимога № 2/2828 від 05.03.2002р. на суму 16339 грн. 32 коп. (Т.1, а.с.9-10).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доказів оскарження чи скасування у встановленому порядку винесених податкових повідомлень-рішень, самостійної сплати відповідачем грошових зобов'язань не надано, не здобуто таких й судом.

Окрім цього, відповідачем самостійно подані податкові декларації та відповідні уточнюючі розрахунки, які в силу приписів п.56.11 ст.56 ПК України не підлягають оскарженню.

Таким чином, вказані суми грошових зобов'язань по ПДВ, земельному податку та орендній платі з юридичних осіб є узгодженими у порядку і на умовах, визначених чинним податковим законодавством.

В частині висновків суду першої інстанції щодо набуття частиною спірного боргу статусу безнадійного та неможливості його стягнення колегія суддів враховує, що відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Звідси, відповідальність за несплату грошових зобов'язань може бути застосована контролюючим органом лише у випадку наявності факту погашення сум узгоджених зобов'язань, оскільки саме з виникненням такої події законодавець пов'язує можливість застосувати штрафні санкції) передбачені ст.126 ПК України. Якщо ж погашення суми грошових зобов'язань не відбулось, то у контролюючого органу відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій за порушення платіжної дисципліни.

В спірній ситуації суми грошових зобов'язань у своїй більшості були сплачені позивачем вже після спливу 1095 днів з дня декларування таких сум та граничних строків сплати таких сум до бюджету.

Разом з тим, сплаченими відповідачем грошовими коштами позивачем була погашена вказана заборгованість, при цьому зарахування коштів в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати відповідає приписам п.87.9 ст.87 ПК України.

У зв'язку з несвоєчасністю погашенню такого боргу позивачем винесені податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, у стягненні яких судом було відмовлена, хоча строк такого стягнення із врахуванням дати звернення позивача до суду (25.06.2014р.) не завершився.

Окрім цього, законом не передбачено звільнення платника податків від сплати штрафних (фінансових) санкцій за погашення податкового боргу, строк виникнення якого перевищив 1095 днів.

Також винесені податкові повідомлення - рішення відповідач не оскаржував в установленому порядку, через що такі слід вважати узгодженими; останній не звертався до податкового органу із заявою про списання безнадійного податкового боргу, не оскаржував бездіяльність позивача в цій частині.

Факт узгодження податкового зобов'язання має наслідком обов'язок платника податку сплатити таке зобов'язання у встановлений законом строк. Своєю чергою, невиконання обов'язку зі сплати узгодженого грошового зобов'язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов'язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Враховуючи, що після узгодження грошових зобов'язань у відповідача виник обов'язок їх сплатити у встановлені законом строки і за закінченням таких строків узгоджені податкові зобов'язання стали податковим боргом, зважаючи на факт несплати відповідачем податкового боргу, надіслання позивачем першої та другої податкових вимог відповідачеві, позов про стягнення такого боргу підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт узгодження грошового зобов'язання, несплата його у встановлений законом строк та набрання таким зобов'язанням якості податкового боргу виключає підстави для оцінки судом правомірності визначення податковим органом грошового зобов'язання у справі, де предметом позову є стягнення такого боргу.

Отже, питання правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, якими такі санкції застосовано, не є предметом позову у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає заявлений позов підставним та обгрунтованим, а тому такий підлягає до задоволення, при цьому належить стягнути з 417 Управління начальника робіт в дохід Державного бюджету України податкову заборгованість в загальному розмірі 308711 грн. 54 коп. (в тому числі, з ПДВ - 271269 грн. 71 коп., з орендної плати із юридичних осіб - 33465 грн. 87 коп. та з земельного податку - 3975 грн. 96 коп.), із розрахункових рахунків у банках, які обслуговують платника податків, та за рахунок належної йому готівки.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову, з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. задоволити.

Стягнути з 417 Управління начальника робіт (76018, Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул.О.Довженка, буд.5а, ) в дохід Державного бюджету України податкову заборгованість в загальному розмірі 308711 (триста вісім тисяч сімсот одинадцять) грн. 54 коп. (в тому числі, з податку на додану вартість - 271269 грн. 71 коп., з орендної плати із юридичних осіб - 33465 грн. 87 коп. та з земельного податку - 3975 грн. 96 коп.), із розрахункових рахунків у банках, які обслуговують платника податків, та за рахунок належної йому готівки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновськ

М.В.Костів