Справа № 804/11722/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2015 рокусправа № 804/11722/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №804/11722/14
за позовом до відповідача про ОСОБА_1 Нікопольської районної державної адміністрації зобов'язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №804/11722/14 адміністративний позов ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Нікопольської районної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач) про зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована пропуском позивачем встановленого строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №804/11722/14 і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки тому факту, що в період з 23 липня 2014 року по 08 серпня 2014 року позивач перебував на лікуванні в денному стаціонарі КЗ «Нікопольський центр первинної медичної допомоги».

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №804/11722/14 і направити справу для продовження розгляду.

Відповідач проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржувану ухвалу суду.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи, 05 серпня 2014 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій заявлено вимоги про поновлення на роботі на попередньому місці роботи на посаді першого заступника Голови районної Державної адміністрації Нікопольського району зі встановленням 7 ранку державного службовця. Також позивачем в адміністративному позові заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Зазначене клопотання позивача було обґрунтоване тим, що він своєчасно звертався до суду, але помилився при визначенні підсудності. Крім того, позивач вказував, що в період з 23 липня 2014 року по момент подання позовної заяви у даній адміністративний справі він знаходився на денному стаціонарі з приводу гіпертонічної хвороби 2 ступеню.

У відповідності до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 вищезазначеної статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2014 року у справі №804/11722/14 клопотання ОСОБА_1 задоволено, поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом до Нікопольської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії. Судом відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Разом з тим, відповідно до висновків ухвали, що є предметом апеляційного перегляду, позивач повинен був бути обізнаний до якого суду необхідно звертатись і мав можливість, у випадку сумнівів щодо підсудності, звернутись за правовою допомогою.

Вказаний висновок, на думку колегії суддів, суперечить ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2014 року у справі №804/11722/14 та вимогам частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частин 1, 3 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що після постановлення судом ухвали від 08 серпня 2014 року про поновлення строку звернення до суду жодних нових доказів, що підлягають оцінці в контексті дослідження питання своєчасності звернення позивача з адміністративним позовом, до матеріалів справи не долучалось, а отже висновок про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 на момент прийняття оскаржуваної ухвали вже було зроблено.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, що викладається окремим документом, має містити мотивувальну частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов до висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Із ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №804/11722/14 вбачається, що жодної оцінки посиланням позивача, викладеним в адміністративному позові, на те, що з 23 липня 2014 року по момент подання адміністративного позову він заходився на денному стаціонарі у закладі охорони здоров'я судом першої інстанції не надано.

В той же час вказані обставини є суттєвими для розгляду питання щодо поновлення строку звернення до суду, оскільки хвороба є обставиною, наявність якої об'єктивно обмежує можливість особи своєчасно звернутись до суду за правовою допомогою.

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги, що за межами строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, по момент звернення до суду позивач перебував на стаціонарному лікуванні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду від 01 вересня 2014 року не можна вважати обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини, практику якого відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів враховує при прийнятті рішення по суті заявлених апеляційних вимог, у своєму Рішенні по справі «Голдер (Golder) проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року зазначив, що було б неприпустимо, щоб ст. 6 (п. 1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містила детальний опис гарантій, що надаються сторонам у цивільних справах, і не захищала б у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду.

В Рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» від 09 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини зазначив, що права, які гарантує Конвенція, повинні бути не теоретичними чи нереальними, а такими, що мають реальну силу і можуть бути здійснені на практиці.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (cf. «Дюлоранс проти Франції», п. 34553/97, п. 33, від 21.03.2000р.; «Донадзе проти Грузії», n 74644/01, пп. 32 et 35, від 07.03.2006р.).

За викладених обставин, оскаржуване судове рішення, з огляду на вказані порушення норм процесуального права, не можна вважати законним та обґрунтованим.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вбачає наявність підстав для задоволення заявлених вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду

Керуючись п.3 ч.1 ст. 199, ст.ст.195, 204, 205 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №804/11722/14 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко