Справа № 826/550/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 квітня 2015 року 12 год. 30 хв. № 826/550/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М. суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції України до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна фінансова інспекція України (далі - позивач, Держфінінспекція) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (далі - відповідач, Укрморрічінспекція) про зобов'язання відповідача виконати вимогу позивача від 17 червня 2014 року № 06-14/7046 у частині пунктів 2, 3, 4.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконано письмову вимогу та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства, не усунуто порушення, встановлені проведеною ревізією.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що відповідачем вжив заходів щодо усунення порушень, виявлених під час ревізії, та вживав у межах компетенції усіх заходів реагування, направлених на захист інтересів держави.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 04 березня 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем, згідно з п. 2.10 плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2014 року, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період із 01 квітень 2011 року по 31 березня 2014 року.

За результатами проведеної ревізії складено акт ревізії від 12 травня 2014 року № 16-31/45 (далі - акт ревізії).

Враховуючи те, що вжитими у період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, листом від 17 червня 2014 року № 06-14/704 позивачем направлено відповідачу письмову вимогу про усунення виявлених ревізією порушень (далі - вимога).

Позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом відповідачем не виконано наступні вимоги:

- п. 2: стягнути матеріальну шкоду (збитки) у сумі 129617,01 грн. за рахунок осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті заробітної плати, а також нарахуванні та перерахуванні внесків до державних цільових фондів у встановленому законодавством порядку;

- п. 3: стягнути матеріальну шкоду (збитки) у сумі 23300,55 грн. за рахунок осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади у встановленому законодавством порядку;

- п. 4: стягнути із фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 кошти у сумі 18452,00 грн., із ФОП ОСОБА_2 кошти у сумі 19048,80 грн. у встановленому законодавством порядку; у разі неможливості стягнення коштів із ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, відшкодувати заподіяний збиток за рахунок осіб, винних у завищенні вартості отриманих послуг щодо експлуатування таксі у встановленому законодавством порядку.

Суд не погоджується із доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, як з'ясовано судом у ході розгляду справи та не заперечується сторонами, проведеною ревізією фінансово-господарської діяльності відповідача виявлено численні порушення фінансового законодавства, що призвели до завдання фінансових збитків відповідачу та Державному бюджету України.

З метою усунення виявлених порушень позивачем направлено відповідачу вимогу щодо вжиття заходів, направлених на усунення допущених порушень, недопущення таких у майбутньому, а також щодо вчинення відповідачем дій, направлених на відшкодування завданих такими порушеннями законодавства збитків як підконтрольному та/або підзвітному суб'єкту, так і Державному бюджету України.

Поряд з цим, зміст пунктів 2, 3, 4 вимоги вказують на розмір завданих збитків та необхідність вжиття відповідачем заходів на відшкодування таких.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, п.п. 1, 7, 10 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" (далі - Закон; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування..

Органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з нормами Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, Державна фінансова інспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, а також через підпорядковані територіальні органи має право, зокрема, звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, з вище викладених норм вбачається, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави із позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому, є обов'язковою до виконання.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Тобто, з вище викладених обставин вбачається наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства та за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених у ході перевірки збитків.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 28 жовтня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-462а14).

У межах даного спору позивач пред'явив вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому, судом уже зазначено, що дана вимога вказує на виявлені збитки та їх розмір.

З огляду на те, що такі збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Враховуючи те, що позивачем заявлено позовні вимоги, які не містять визначення конкретних осіб, до яких вимога має бути заявлена, відсутні посилання на конкретні дії, які повинні бути здійснені, тобто обраний невірний спосіб захисту порушеного права, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Так, приймаючи рішення у даній справі, суд не надає оцінки законності вимоги позивача та розмірам збитків.

Крім того, суд звертає увагу, що листом від 17 липня 2014 року № 2233-01/06.1/45-14 відповідач поінформував позивача про вжиті заходи усунення порушень фінансової дисципліни, встановлених у акті ревізії.

З метою усунення порушень, наказом відповідача від 03 липня 2014 року № 290 "Про затвердження Плану заходів" затверджено план заходів щодо усунення порушень фінансової дисципліни, встановлених у акті ревізії (далі - план заходів).

На виконання плану заходів відповідачем у межах компетенції вичерпні заходи направлені на забезпечення відшкодування матеріальної шкоди (збитків).

Зокрема, за допущені порушення фінансової дисципліни, встановлені у акті ревізії, згідно з наказом відповідача від 03 липня 2014 року № 16-д, притягнуто до відповідальності відповідних працівників Укрморрічінспекції за неналежне виконання своїх посадових обов'язків.

Колишньому голові Укрморрічінспекції ОСОБА_3 направлено лист від 01 липня 2014 року № 857-01/06/44-14 щодо необхідності повернення помилково нарахованих коштів на суму 60831,91 грн.

Також, головою Укрморрічінспекції підписано окреме доручення від 01 липня 2014 року № 87/0/58-14, відповідно до якого доручено першому заступнику голови Укрморрічінспекції ОСОБА_4 повернути завдані відповідачу збитки та надати належним чином завірені копії платіжних документів, які підтверджують факт повернення державних коштів відповідача.

ОСОБА_4 доповідною запискою повідомив про невизнання своєї вини у порушеннях, виявлених під час проведення перевірки та зазначених у акті ревізії.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 597-р, першого заступника голови Укрморрічінспекції ОСОБА_4 звільнено із займаної посади наказом відповідача від 03 липня 2014 року № 113-к.

За окремим дорученням голови Укрморрічінспекції від 01 липня 2014 року № 86/0/58-14 доручено начальнику управління кадрової роботи ОСОБА_5 повернути завдані відповідачу збитки та надати належним чином завірені копії платіжних документів, які підтверджують факт повернення державних коштів відповідача.

ОСОБА_5 в доповідній записці від 03 липня 2014 року № 164/7-14 повідомила про незгоду із висновками, викладеними у акті ревізії, та наміром подати до суду щодо оскарження інформації викладеної, у акті ревізії в частині, що стосується безпосередньо її.

Наказом відповідача від 13 серпня 2014 року № 180-к ОСОБА_5 звільнено із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Під час перевірки відповідачем вживалися заходи щодо усунення порушень фінансової дисципліни, а саме, пред'явлені претензії ФОП ОСОБА_1 (лист-претензія відповідача від 05 травня 2014 року № 555-02/06/44-14) та ФОП ОСОБА_2 (лист відповідача від 05 травня 2014 року № 556-02/06/44-14) щодо повернення суми податку на додану вартість за договорами оренди легкових автомобілів з водієм на загальну суму 30,77 тис. грн., на підставі того, що вказані підприємці зареєстровані у податкових органах як платники єдиного податку.

Однак, вказані підприємці відмовили у задоволенні претензій щодо відшкодування помилково нарахованої суми податку на додану вартість.

Міністерство інфраструктури України листом від 08 липня 2014 року № 7395/4/10-14 поінформувало позивача про заходи, що вживаються відповідачем з метою усунення порушень фінансової дисципліни, встановлених у акті ревізії.

Крім того, з метою усунення порушень фінансової дисципліни, встановлених у акті ревізії, листом від 15 липня 2014 року № 938-01/06.1/44-14 відповідач звернувся до прокуратури міста Києва щодо вжиття заходів стосовно пред'явлення позовів в інтересах держави в особі Укрморрічінспекції до колишнього голови Укрморрічінспекції ОСОБА_3, колишнього першого заступника голови ОСОБА_4, колишнього начальника управління кадрової роботи ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2

Прокуратура міста Києва листом від 06 серпня 2014 року № 07/0/2-1274вих-14 повідомила відповідача, що згідно з п. 4.3 наказу Генерального прокурора України від 26 грудня 2011 року № 1гн, Генеральна прокуратура України безпосередньо здійснює правозахисну діяльність шляхом нагляду за додержанням і застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, державного контролю та правоохоронними органами у зв'язку з чим, відповідачу необхідно звернутися з порушеного питання до Генеральної прокуратури України.

Листом від 29 серпня 2014 року № 1387-01/06.1/44-14 відповідач звернувся до Генеральної прокуратури України з порушеного питання.

Генеральна прокуратура України листом від 23 вересня 2014 року № 07/2/2- 18884-14 поінформувала, що порушення, які можуть бути підставою для пред'явлення позовів, виявлені у ході ревізії, проведеної позивачем, на підставі ухвали суду у межах кримінального провадження № 0000243, розслідуються слідчим відділенням лінійного відділу в річковому порту "Київ" ГУ МВС України в місті Києві.

Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю Головного управління в місті Києві МВС України листом від 26 вересня 2014 року № 7/3-2881 та прокуратура міста Києва листами від 02 жовтня 2014 року № 07/2/3-12961-14/1, від 02 жовтня 2014 року № 07/2/3-12961-14 та від 28 жовтня 2014 року № 07/2/3-12961-14/1 відповідно звернулися до Укрморрічінспекції з проханням надати відповідні завірені копії документів у зв'язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000243 від 26 вересня 2013 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зловживання службовим становищем та привласнення грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем службовими особами Укрморрічінспекції за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Листами від 12 жовтня 2014 року № 3177-03/14/45-14, від 08 жовтня 2014 року № 3141-01/06/45-14, від 03 жовтня 2014 року № 3092-01/06.2/45-14 та від 28 жовтня 2014 року №3366-01/06.2/45-14 відповідно відповідач надав належним чином завірені копії запитуваних документів.

У матеріалах справи міститься лист від 18 лютого 2015 року № 62/130, у якому лінійний відділ в річковому порту "Київ" ГУ МВС України в місті Києві повідомив позивача, що у провадженні слідчого відділення лінійного відділу знаходиться кримінальне провадження №000243 від 26 вересня 2013 року за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Укрморрічінспекції, внаслідок чого державні нанесено збитків у сумі 360 тис. грн.

Укрморрічінспекція у даному кримінальному провадженні є потерпілою стороною, а відтак, по доведенню вини службовим особами Укрморрічінспекції вказаний державний орган буде визнано цивільним позивачем у кримінальному провадженні.

На даний час по матеріалах призначена та проводиться експертиза про уточнення питань судово-економічної експертизи.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що з боку відповідача вжито усіх необхідних дій щодо виконання пунктів 2, 3, 4 вимоги, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Державної фінансової інспекції України до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Державної фінансової інспекції України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда