Справа № 816/750/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р.Справа № 816/750/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2015р. по справі № 816/750/15-а

за поданням Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Кременчуцький автоскладний завод"

про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року подання Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Кременчуцький автоскладний завод" про стягнення коштів за податковим боргом залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин вимоги ст. 183-3, ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України та норми ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 березня 2015 р. (дата надходження подання до суду засобами поштового зв'язку) Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Кременчуцький автоскладний завод" про стягнення коштів за податковим боргом.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не наведено обставин пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів подання вбачається, що податковий борг, стягнення коштів за яким є предметом даного подання, виник 03.03.2015 у зв'язку з несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "ВО "Кременчуцький автоскладний завод" податкового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 70116 грн.

Отже, обставини, що зумовлюють звернення до суду, виникли 03.03.2015 о 00:00, однак подання надійшло до суду лише 06.03.2015.

Згідно з пунктом 5 частини1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинно містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, передбачені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення з поданням, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб'єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Слід зазначити, що моментом виникнення обставин, які зумовили звернення до суду з поданням про стягнення коштів за податковим боргом у порядку статті 183 3 КАС України, у разі збільшення суми податкового боргу після надсилання (вручення) податкової вимоги, є момент збільшення суми податкового боргу, але за умови, що таку податкову вимогу було надіслано платнику податків не менше ніж за 60 календарних днів з дня утворення первинної суми податкового боргу.

При цьому моментом збільшення суми податкового боргу є день, що настає за останнім днем строку, протягом якого підлягає сплаті сума податкового зобов'язання платника податку. Строк сплати податкового зобов'язання визначається статтею 57 Кодексу.

Частиною 11 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що на обчислення строків, установлених цією статтею, не поширюються правила статті 103 цього Кодексу.

Строки, встановлені цією статтею, обчислюються годинами і закінчуються із закінченням години, на яку припадає таке закінчення.

Строки, визначені цим підпунктом, не включають добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним поданням.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Матеріали подання містять заяву про поновлення строку на звернення до суду, в обґрунтування якої заявник посилається на віддаленість м. Запоріжжя від м. Полтави та зазначає про відсутність фінансування на відрядження. Тими самими доводами апелянтом обґрунтовано і апеляційну скаргу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду з даним поданням через місцезнаходження заявника у м. Запоріжжі є необґрунтованими, оскільки вказана обставина жодним чином не перешкоджала зверненню заявника з поданням до суду в межах строку, встановленого статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підтвердження доводів щодо відсутності фінансування на відрядження заявником додано до подання копію листа Державної фіскальної служби України від 24.02.2015 № 6179/7/99-99-05-03-01-17, за замістом якого за результатами розгляду листа Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 14.02.2015 № 805/8/28-10-05-01-05 щодо збільшення видатків за КЕКВ 2250 "Видатки на відрядження" в сумі 1872,6 тис. грн. повідомлено, що питання забезпечення працівників Центрального офісу та його територіальних СДПІ коштами на відрядження має вирішуватися за рахунок і в межах передбачених видатків на їх утримання.

Таким чином, вказаний вище лист засвідчує лише факт звернення до Державної фіскальної служби України з питання збільшення видатків за КЕКВ 2250 "Видатки на відрядження", однак, не є належним доказом на підтвердження відсутності у заявника коштів на відрядження.

Заявником не надано суду належних доказів на підтвердження відсутності у заявника коштів по відповідному КЕКВ станом на момент звернення до суду з даним поданням.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. 183-3, ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції , відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2015р. по справі № 816/750/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2015 р.