Справа № 814/896/15
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

28 квітня 2015 року Справа № 814/896/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54052

до1: Херсонської митниці Міндоходів, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73000 2: Херсонської митниці ДФС, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73000

провизнання протиправним та скасування рішення від 06.02.2015 р. № 508050000/2015/000023/2,
В С Т А Н О В И В:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Херсонської митниці Міндоходів (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2015 р. № 508050000/2015/000023/2, прийняте митним постом "Херсон-центральний" Херсонської митниці Міндоходів.

Ухвалою від 22.04.2015 р. суд залучив у якості другого відповідача по справі Херсонську митницю ДФС (а. с. 92).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що під час декларування митної вартості імпортованого товару, визначила його вартість відповідно до ціни договору, а митний орган безпідставно здійснив коригування митної вартості товару в бік збільшення. Всі необхідні документи були надані.

Відповідач надав письмові заперечень проти позову, в яких зазначив, що під час здійснення контролю, у митниці виникли сумніви щодо правильності визначення позивачем заявленої митної вартості товару, оскільки заявлена декларантом митна вартість товару значно нижча від митної вартості товарів із цінової Бази ЄАІС ДФСУ (а. с. 80-87).

Відповідно до ст. 128 ч. 6 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вислухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

15.12.2014 р. між позивачем та ТОВ "Кримекопродукт" (Республіка Крим) укладено договір поставки № 1512/14 на загальну суму 20000000,00 рублів РФ (а. с. 17-18). Продавець зобов'язався продати, а покупець купити товар: плівку поліетиленову з вторинної сировини. Ціна за одиницю товару вказується в специфікаціях.

29.01.2015 р. між позивачем та ТОВ "Кримекопродукт" було укладено специфікацію № 2 до договору поставки № 1512/14, відповідно до якої сторони домовились про поставку 4650 кг поліетиленової плівки за ціною 52,00 рублі за одиницю товару на загальну суму 241800,00 рублів (а. с. 20).

Відповідно до п. п. 2.5, 2.6 договору поставка товару здійснюється на умовах "ИНКОТЕРМС-2000". Відвантаження товару здійснюється продавцем, вивезення товару здійснюється за рахунок покупця.

06.02.2015 р. по надходженню на митну територію України 4650 кг поліетиленової плівки, позивач подав митну декларацію № 508050000/2015/004023, в якій зазначила ціну товару 241800,00 рублів (а. с. 16).

На підтвердження митної вартості товару позивач надала: митну декларацію, договір поставки від 15.12.2014 р. № 1512/14, додаткову угоду від 28.01.2015 р. № 1, специфікацію від 29.01.2015 р. № 2, картку акредитації від 04.02.2015 р., товарно-транспортну накладну від 29.01.2015 р., довідку про транспортні витрати від 06.02.2015 р., прейскурант і прайс-лист виробника від 13.01.2015 р., експертний висновок від 06.02.2015 р. № 12/29, калькуляцію собівартості від 01.01.2015 р., інвойс від 29.01.2015 р. № ЭП00-000001, пакувальний лист від 29.01.2015 р. № 1, брокерський договір від 06.02.2015 р. № 109, сертифікат походження товару від 02.02.2015 р., заключення спеціаліста про походження товару від 02.02.2015 р.

У зв'язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, не містять усіх необхідних відомостей стосовно якісних характеристик, а числове значення заявленої митної вартості неможливо перевірити шляхом проведення розрахунку, відповідачем 06.02.2015 р. було запропоновано надати додаткові документи на підставі ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України): 1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а. с. 15).

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 06.02.2015 р. № 508050000/2015/000023/2 відповідачем було зазначено, що зазначену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв'язку з тим, що документи, надані на підтвердження митної вартості, містять розбіжності, не містять усіх необхідних характеристик, тобто всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Також не подано додаткові документи, витребувані відповідно до вимог ст. 53 МК України. Митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу (митна декларація від 02.12.2014 р. № 100250006/2014/126654). Рівень митної вартості складає 102,10 рублів за кг.

Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару (а. с. 13).

Таким чином, Херсонською митницею була визначена митна вартість товару позивача в сумі 462513,00 рублів, замість задекларованих ним самостійно 241800,00 рублів.

Крім того, головним державним інспектором Митницькою О.О. винесено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів 06.02.2015 р. № 508050000/2015/00024 з підстав порушення ст. 55 МК України.

Суд критично оцінює позиції відповідача з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в органу доходів і зборів інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право прийняття рішення про коригування митної вартості виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву в повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару і в разі обґрунтування неможливості визначення митної вартості за наявними документами.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 МК України.

Згідно з приписами ч. 1ст. 14 Закону України "Про ціни і ціноутворення" також передбачено, що під час проведення експортних (імпортних) операцій у розрахунках з іноземними суб'єктами господарювання застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Правову позицію з даного питання було викладено в постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 р. за позовом ЗАТ "ВО "Конті" до Східної митниці в Донецькій області, в якому було зазначено: "ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості".

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною договору, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. У судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що вартість товару залежить від того, виготовлений він з первинної чи вторинної сировини. Позивач придбала поліетиленову плівку з вторинної сировини, вартість якої нижча за аналогічний товар, виготовлений з первинної сировини. Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови в здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Оскільки переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною контракту відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, то суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС України).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Позивач надала квитанції про сплату судового збору в сумі 182,68 грн. (а. с. 4, 34), що й підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2015 р. № 508050000/2015/000023/2, прийняте митним постом "Херсон-центральний" Херсонської митниці Міндоходів.

3. Повернути фізичній особі-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 182,68 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного Адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська