Справа № 806/5781/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"19" травня 2015 р. Справа № 806/5781/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

від відповідача: Меодушевський М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державнаої податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про часткове визнання позовних вимог, яку суд розцінює, як заяву про зменшення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати такі рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області: податкове повідомлення - рішення від 12.12.2014 № в сумі 302,31 грн. та нарахованої на цю суму штрафної санкції; податкове повідомлення - рішення від 12.12.2014 №; вимогу від 01.12.2014 №Ф- в сумі 479,08 грн. та нарахованої на цю суму штрафної санкції, рішення від 12.12.2014 № в сумі 479,08 грн. та нарахованої на цю суму штрафної санкції. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що рішення контролюючого органу в спірних частинах є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем в спірному періоді правомірно визначено суму податку на доходи фізичних осіб та сформовано суму податкового кредиту.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року, з урахуванням ухвали суду від 25 березня 2015 року про виправлення описки позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.12.2014 № в сумі 302,31 грн. та нарахованої на цю суму штрафної санкції.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.12.2014 №.

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.12.2014 № в сумі 23,96 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 01.12.2014 №Ф- в сумі 479,08 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирська ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в засіданні суду заперечили проти доводів апеляційної скарги. Вважають, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності повнолти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №7854/17-02/НОМЕР_1 від 01.02.2014 (т. 1 а.с.8-31).

В акті перевірки зазначено такі порушення:

- п. 177.2, п.177.4 ст.177 та вимог п. 138.1, п. 138.2, п.138.4 ст.138 Податкового Кодексу України, а саме: занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 809,44 грн;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 занижено суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7% на 1652,23 грн., в т.ч. по періодам : 2013 р.- 1652,23 грн;

- п.198.1, п. 198.2 гі.198.3, п.198.4, абз. «г» п.198.5, ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України щодо повноти нарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 встановлено його заниження всього у сумі 12292 грн. в т.ч. по періодах грудень 2013 р. - 12292 грн.

Не погоджуючись із зазначеними висновками акту перевірки позивач подав на них письмові заперечення вих. №1 від 05.12.2014 (т.1 а.с.36-37), які відповіддю на заперечення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 09.12.2014 №43248/Н/17-02 залишено без змін (т. 1а.с.38-41).

На підставі вказаного акту контролюючим органом винесенено такі рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов"язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1011,80 грн., в тому числі 809,44 грн. - за основним платежем, 202,36 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с. 32);

- податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 18438,00 грн., в тому числі, 12292,00 грн.- за осносним платежем, 6146,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.33);

- вимогу від 01.12.2014 №Ф- про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 1652,23 грн.(а.с.35);

- рішення від 12.12.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 82,61 грн. (а.с.34).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 12.12.2014 №, то слід зазначити таке.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п.п.16.1.12 п.16.1 п.44.1 п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3 не надано первинні документи на підтвердження витрат, які задекларовано в складі даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік згідно розрахунку податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності (Додаток 5) графа 6 "Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг" у сумі 4761,69 грн. (т.1 а.с.16).

З огляду на вказане податковий орган прийшов до висновку, що підприємцем за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 809,44 грн.

Судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та розрахунок податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності (т. 1 а.с.59-61,69).

Згідно вказаної декларації та розрахунку, позивачем до склади витрат, зокрема, включено "Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг" (графа 6) в розмірі 93261,65 грн. Податковим органом встановлено, що позивачем вказані витрати в розмірі 4761,69 грн., документально не підтвердженні.

Відповідно до переліку інших витрат ФОП ОСОБА_3 пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності, витрат в розмірі 4761,69 грн. складаються із витрат за транспортно - експедиційні послуги та телекомунікаційні послуги (т. 1, а.с. 65-68).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що витрати позивача в сумі 1380,89 грн. підтверджені належними первинними документами. Дана обставина представником відповідача не спростована.

Отже, позивачем в перевіряємому періоді, суму податку на доходи фізичних осіб занижено в розмірі 507,13 грн., в іншій частині сума задекларованого податку є правомірною.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 № в частині суми 302,31 грн. та нарахованої на цю суму штрафної санкції є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги від 01.12.2014 №Ф- про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 1652,23 грн. та рішення від 12.12.2014 №, то суд зазначає таке.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний соціальний внесок встановлено заниження доходу у період з 01.01.2013 по 31.12.2013 на 4761,49 грн. в т.ч. по періодам 2013 рік 4761,49 грн., що призвело до заниження суми єдиного внеску нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 34,7 % на 1672,23 грн. (т.1 а.с.23).

Відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ( в редакції чинній на момент винекнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як встановлено вище, позивачем дохід в перевіряємому періоді занижено на 3380,80 грн., а тому сума недоїмки зі сплати єдиного внеску складає 1173,15 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога від 01.12.2014 №Ф- в частині сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 479,08 грн. та рішення від 12.12.2014 № в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 23,95 грн є неправомірними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 12.12.2014 №, то слід зазначити таке.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.4, абз. "Г" п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3 включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 12292 грн., по товарах, які придбані та в подальшому не використовувались в оподатковуванимх операціях у межах господарської діяльності платника податків і відсутні в складі залишків товарів на кінець перевіряємого періоду (т.1 а.с.28).

Судом встановлено, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року (т. 1, а.с.190-193).

Згідно вказаної декларації позивачем задекларовано суму податкового кредиту в розмірі 38 864 грн. (т. 1, а.с.192).

Перевіркою наданих первинних документів, встановлено, що ФОП ОСОБА_3 придбав протягом 2013 року від постачальтників ТМЦ на загальну суму 3 174 804 грн.

Перевіркою наданих первинних документів, а саме: накладних, податкових накладних, декларацій з ПДВ встанолено, що протягом 2013 року ФОП ОСОБА_3 відвантажив ТМЦ покупцям на загальну суму 3106915,13 грн. (в т.ч. ПДВ 517 819,19 грн.) з урахуванням торгівельної націнки 2013 року - 10,28 % (3426306 грн., (в т.ч. ПДВ 571051) - т.н. 10,28%).

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що податковим органом під час проведення перевірки не досліджувалось питання відсутності фактичних залишків ТМЦ та їх реалізації з урахуванням торгової націнки, тим більше, що відповідні залишки підтверджуються даними бухгалтерського обліку і первинними документами.

Контролюючим органом при визначенні залишків товарів на складі приватного підприємця не проводилась інвентаризація, не досліджувався жоден первинний документ, зазначена в акті націнка на ТМЦ визначена на розсуд перевіряючого інспектора без врахування дійсної націнки на товари згідно первинних документів на отримання та продаж товарів та прайс-листів на товари. Висновки, викладені в акті перевірки, ґрунтуються лише на суб"єктивних припущеннях перевіряючого.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

Суд зазначає, що підставою для формування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна за умови реального здійснення господарської операції.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що здійснення господарських операцій позивачем за перевіряємий період підтверджено належним чином оформленими первинними документами, а отримання послуг пов'язане з господарською діяльністю позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит у спірному періоді, а відтак податкове повідомлення - рішення від 12.12.2014 р. № є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків. Будь-яких беззаперечних та достатніх доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача при формуванні сум витрат та податкового кредиту відповідачем - суб'єктом владних повноважень, суду не надано .

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4- представник позивача ОСОБА_4, АДРЕСА_2 - ,