Справа № 810/1204/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1204/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року 810/1204/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Буд-Гарант Груп” до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов’язання вчинити дії та заборону вчинення дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Буд-Гарант Груп” з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому просило визнати протиправними дій ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві щодо неприйняття як податкової звітності податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року з додатками №1 та №5; зобов'язати ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві відобразити показники податкової звітності податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року та додатків №1 та №5 до неї в картці особового рахунку; зобов'язати ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві внести показники податкової звітності податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року з додатками №1 та №5, в тому числі зобов'язати відобразити в електронній базі даних “Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України”, автоматизованих інформаційних систем АІС “Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі на рівні ДПІ України”, АІС “Податковий Блок” та інших податкових базах суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ за вказаний період; заборонити використання та передачу податковими органами в ході проведення перевірок контрагентів TOB “Буд-Гарант Груп” даних встановлених в ході співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту даного суб'єкта господарювання щодо невідображення показників податкової звітності з ПДВ за грудень 2014 року в податкових базах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії податкового органу щодо не відображення показників податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року та додатків до неї в картці особового рахунку та не внесення таких даних до податкових баз є протиправними. Позивачем вказана податкова звітність подана до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, що підтверджується відповідними квитанціями № 1 про збереження на центральному рівні та № 2 про доставлення до районного рівня. Подана до податкового органу декларація за грудень 2014 року з додатками відповідає вимогам чинного законодавства України. Таким чином, податковий орган не мав підстав для неприйняття податкової декларації та порушив норми чинного законодавства щодо порядку прийняття податкової звітності з ПДВ. Крім того, позивачу стало відомо від контрагентів, що у податковій звітності контрагентів через невіднесення відповідачем даних податкової декларації з ПДВ TOB “Буд-Гарант Груп” також виникли розбіжності з базами податкового органу, через вказане почалися їх масові перевірки.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, надав суду письмове клопотання з проханням розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не прибув, про поважність причин неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховування свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Буд-Гарант Груп” зареєстроване як юридична особа 03.04.2014; зареєстрований платником податку на додану вартість 01.05.2014; види діяльності за КВЕД: неспеціалізована оптова торгівля; електромонтажні роботи; інші будівельно-монтажні роботи; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; інша професійна, наукова та технічна діяльність; будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; відповідно до ліцензії серії АЕ №290509 від 23.05.2014 здійснює господарську діяльність, пов’язану із створенням об’єктів архітектури.

Судом встановлено, що 20.01.2015 ТОВ “Буд-Гарант Груп” подано до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві звітну нову податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 рік з додатками, в графі 25 якої вказана сума до сплати 8648,00 грн.

До декларації від 20.01.2015 платником податків подано додатки: №1 – “Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)”; №5 – “Розшифровка податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)”.

Декларація з податку на додану вартість від 20.01.2015 та додатки до неї прийняті ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, що підтверджується квитанцією №2.

ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві листом від 04.02.2015 №1093/10/26-51-15-121 повідомило ТОВ “Буд-Гарант Груп”, що подану податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року та додатки №1 та №5 не визнано як податкову звітність з тих підстав, що ТОВ “Буд-Гарант Груп” порушено ст. 48 Податкового кодексу України.

Однак, не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 48.1 та 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У пункті 48.6 ст. 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова звітність складена з порушенням норм цієї статті не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 14.06.2012 №516, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова звітність) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом, у випадках, визначених Кодексом) контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова звітність складається та надсилається до ЦОЕЗ в електронному вигляді з накладанням ЕЦП засобами телекомунікаційного зв'язку без додання роздрукованих оригіналів на паперових носіях.

За відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом ведення та захисту податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даних податкових документів, наданих платником податків, несуть відповідальність підрозділи ведення та захисту податкової звітності.

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до підпункту 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п’яти робочих днів з дня її отримання, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку.

Як встановлено судом, позивачем до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві подано звітну нову податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, яка відповідає встановленій формі та містить усі дані, передбачені статтею 48 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що невизнання відповідачем звітної нової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року податковою звітністю суперечить положенням пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, оскільки у разі подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог податкового законодавства, контролюючий орган зобов’язаний відмовити у прийнятті такої податкової декларації, а не приймати рішення про невизнання її податковою звітністю. Тому, таке твердження відповідача є безпідставним.

Оскільки під час розгляду справи встановлено, що звітна нова декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року подана позивачем з дотриманням норм законодавства з питань оподаткування, суд вважає, що при наданні їй статусу "не визнано як податкова звітність" відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги в частині визнання таких дій протиправними підлягають задоволенню.

Підпунктом 49.9.2 пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, зважаючи на протиправність не визнання звітної нової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року як податкової звітності, вказана звітна нова декларація вважається прийнятою в день її подання платником податків, тобто 20.01.2015.

Оскільки обов'язок відобразити показники (дані) податкової декларації в електронних базах покладений на контролюючий орган нормами чинного податкового законодавства України, відтак відсутність в електронних базах, у тому числі в картці особового рахунку, відомостей, зазначених позивачем в звітній новій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року з часу її подання, тобто з 20.01.2015, має наслідком невідповідність інформації у базах даних податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків, призводить до недостовірності податкового обліку, чим порушено законні інтереси платника податків. Відтак, позовні вимоги про зобов'язання відповідача відобразити відповідні показники в картці особового рахунку електронних базах даних податкової звітності підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги щодо заборони використання та передачу податковими органами в ході проведення перевірок контрагентів TOB “Буд-Гарант Груп” даних встановлених в ході співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту даного суб'єкта господарювання щодо невідображення показників податкової звітності з ПДВ за грудень 2014 року в податкових базах, суд зазначає, що повноваження податкового органу при проведенні перевірок визначені Податковим кодексом України. Суд не вправі зобов’язувати до вчинення тих дій, які згідно із Податковим кодексом України можуть здійснюватись тільки посадовими особами податкового органу. Таким чином, за відсутності підстав для невизнання звітної нової податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року з додатками як податкової звітності, відображення її даних у всіх податкових базах та податковому обліку повністю поновлює порушені права та інтереси позивача. З огляду на наведене, зазначена позовна вимога підлягає відхиленню.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Держаної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неприйняття як податкової звітності податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року та додатків №1 та №5 до неї.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві відобразити показники податкової звітності податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року та додатків №1 та №5 в картці особового рахунку.

Зобов'язати Держану податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві внести показники податкової звітності податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року та додатків №1 та №5 до автоматизованих інформаційних систем.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Гарант-Груп" сплачений судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.