Справа № 2а-7460/12/2670
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2015 р. м. Київ К/800/59032/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання Вишняку О.М.

з участю позивачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

представників сторін :

позивачів -ОСОБА_6, ОСОБА_7

відповідача- Заінчковський Д.А.

третіх осіб -ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного виробничо-торгівельного підприємства «Гостинний двір», Київської міської організації Всеукраїнської громадської організації «Громадянська позиція», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Приватного виробничо-торгівельного підприємства «Гостинний двір», Київської міської організації Всеукраїнської громадської організації «Громадянська позиція», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_11

до відповідача-1 Кабінету міністрів України

відповідача-2 Міністерства культури України

з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору : публічне акціонерне товариство «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація»; ОСОБА_5; Київська міська державна адміністрація; регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву; головне управління культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

з участю третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Українське товариство охорони пам'яток історії та культури

про скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом про скасування постанови Кабінету Міністрів України від 15.08.2011р. та зобов'язання Міністерства культури України вчинити певні дії. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вказаною постановою будівлі Гостинного двору у м. Києві виключено із списку пам'ятників архітектури. Вважаючи, що при прийнятті оскаржуваної постанови Кабінет Міністрів діяв всупереч вимог чинного законодавства, а Міністерство культури не здійснює дій для внесення будівлі Гостинного двору до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, позивачі просили задовольнити позов.

Українське товариство охорони пам'яток історії та культури звернулось з самостійними вимогами, в яких просила визнати протиправною бездіяльність Мінкультури щодо невнесення пропозиції занести будівлі Гостинного двору до Держреєстру нерухомих пам'яток України та зобов'язати Кабінет Міністрів занести вказану будівлю до Держреєстру.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, позивачі та ОСОБА_5 звернулись з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просили їх скасувати та задовольнити позов. При цьому скаржники зазначили, що суди дійшли помилкового висновку про безпідставність позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Ради Міністрів Української РСР від 6.09.1979р. доповнено затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963р. N970 список пам'яток містобудування і архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави та внесено до списку під №872 будівлю Гостинного двору, споруджену у 1809-1829рр. та розташовану за адресою : м. Київ, Червона площа,4 (на час розгляду справи - Контрактова площа,4).

Крім того, Законом України «Про Перелік пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» від 23.09.2008р. N574 затверджено відповідний Перелік пам'яток культурної спадщини до якого внесено Гостинний двір під охоронним номером 872.

15.08.2011р. Постановою Кабінету Міністрів України №1380 виключено із списку пам'ятників архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963р. N970 "Про впорядкування справи обліку та охорони пам'ятників архітектури на території Української РСР", будівлю Гостинного двору (охоронний номер 872) на Контрактовій площі, 4, у м. Києві.

На час прийняття оскаржуваної Постанови №1380 правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини внормовувались положеннями Закону України «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон N1805-III). Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1760 від 27.12.2001р. затверджено Порядок визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України

Відповідно до Розділу Х ЗаконуN1805-III об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону N1805-III визначено, що пам'ятка культурної спадщини це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Відтак, будівля Гостинного двору станом на серпень 2011р. відносилась до пам'яток культурної спадщини, тобто мала статус об'єкту культурної спадщини, який повинно бути занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Статтею 4 Закону N1805-III до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері охорони культурної спадщини віднесено, крім іншого, занесення об'єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та внесення змін до нього щодо пам'яток національного значення.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обґрунтовуючи правомірність рішення про виключення будівлі Гостинного дворуіз списку пам'ятників архітектури Кабінет Міністрів України та Мінкультури України зазначили, що існуюча будівля внаслідок перебудов, що відбулись на протязі 1983-1190р.р. втратила свою автентичність, відтак не є об'єктом культурної спадщини в розумінні статті першої Закону N1805-III. В підтвердження цього відповідачі послались на наукову роботу, виконану Інститутом «УкрНДІпроектреставрація» та висновок науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень.

Натомість, позивачами, в спростування тверджень відповідачів щодо відсутності підстав вважати існуючи станом на 2011р. будівлю Гостинного двору об'єктом культурної спадщини, надано висновок фахівця - кандидата архітектури О. Пламеницької; історико-архітектурну довідку ДП «Всеукраїнський науково-методичний та дослідно-інформаційний центр архітектурної спадщини»; висновок експертного дослідження, проведеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України»; колективний висновок фахівців в області архітектури від 20.11.2012р.

Для правильного вирішення переданого на розгляд адміністративного суду спору суди повинні оцінити достатність та допустимість наданих відповідачами доказів того, що Гостинний двір не є об'єктом культурної спадщини в розумінні частини першої Закону N1805-III в зв'язку з втратою своєї автентичності.

Таким чином, з огляду на суперечність висновків фахівців, наданих в якості доказів сторонами, для з'ясування обставин, що мають значення для справи потрібні спеціальні знання у галузі науки та мистецтва, що у відповідності до приписів статті 81 КАС України є підставою для призначення відповідної судової експертизи.

Проте суди попередніх інстанцій відмовили в задоволенні клопотань позивачів щодо призначення судової експертизи помилково дійшовши висновку про те, що предметом судової експертизи не може бути вирішення питання щодо археологічної, естетичної, історичної, архітектурної, мистецької, тощо, цінності пам'ятки архітектури та її автентичності.

Таким чином, попередні судові інстанції у розгляді даної справи припустилися порушення норм процесуального права, а саме вимог частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо прийняття судового рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених дослідженими у судовому засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138 та статті 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221,223,227,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу приватного виробничо-торгівельного підприємства «Гостинний двір», Київської міської організації Всеукраїнської громадської організації «Громадянська позиція», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2013р. скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз