Справа № 826/5556/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2015 року № 826/5556/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Кузьменка В.А., Арсірій Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної реєстраційної служби України
до Державної виконавчої служби України
провизнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №46540560 від 10.03.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна реєстраційна служба України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 46540560 від 10.03.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій, у той час, як державний виконавець до Державної реєстраційної служби України не з'являвся. Також позивач посилався на відсутність технічної можливості виконати рішення суду за яким відкрито виконавче провадження № 46540560 та повідомлення про зазначений факт відповідача листом № 520/12-15-04 від 24.02.2015.

У судове засідання представник позивача не прибув, через канцелярію суду 05.05.2015 подав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі.

У судове засідання 14.05.2015 представник відповідача не прибув, через канцелярію суду подав клопотання, в якому зазначив про те, що заперечує проти позовних вимог та просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 41 та частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось та суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час розгляду справи колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

16.02.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46540560 щодо примусового виконання виконавчого листа №826/14563/14 виданого 31.01.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва про: "зобов'язати Державну реєстраційну службу України вчинити дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на об'єкт нерухомого майна -1/2 частину квартири АДРЕСА_1, згідно заяви від 02.12.2013 за реєстраційним номером НОМЕР_1 та доданого до заяви пакету документів"

Пунктом 2 зазначеної постанови визначено боржнику 7-денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для самостійного виконання виконавчого документа.

26.02.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено вимогу державного виконавця № 2-429/14 в якій зазначено про відсутність інформації щодо виконання боржником рішення суду на підставі якого видано виконавчий документ за яким відкрито виконавче провадження №46540560 та викладено вимогу Державній реєстраційній службі України у п'ятиденний строк з моменту отримання вимоги виконати в повному обсязі рішення суду на підставі якого 31.01.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист №826/1563/14 про що повідомити на адресу відділу (04053, м. Київ, вул. Артема, 73) - та надати документи, або належним чином завірені копії документів, що підтверджують повне та фактичне виконання рішення суду на підставі якого 31.01.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист №826/1563/14

Листом № 520/12-15-04 від 24.02.2015 Державна реєстраційна служба України повідомила Державній виконавчій службі України про те, що існують обставини, за яких у Державної реєстраційної служби України відсутня, в рамках закону, можливість виконати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2014 в частині зобов'язання Державної реєстраційної служби України вчинити дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на об'єкт нерухомого майна - 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, згідно заяви від 02.12.2013 за реєстраційним номером НОМЕР_1 та доданого до заяви пакету документів та дані обставини потребують зупинення виконавчого провадження та роз'яснення судового рішення. Також в зазначеному листі було викладено прохання здійснити дії щодо забезпечення роз'яснення способу виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2014 року в частині зобов'язання Державної реєстраційної служби України вчинити дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на об'єкт нерухомого майна - 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, згідно заяви від 02.12.2013 за реєстраційним номером НОМЕР_1 та доданого до заяви пакету документів.

10.03.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанови ВП №46540560 про накладення штрафу, якою на Державну реєстраційну службу України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Державна реєстраційна служба України не погоджуючись з постановою про накладення штрафу ВП №46540560 від 10.03.2015 звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною другої статті 25 зазначеного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої та третьої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частинами першою та другою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до статті 89 зазначеного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, у разі невиконання боржником без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує його виконати певні дії державний виконавець накладає на боржника - юридичну особу штраф у розмірі від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Виконавче провадження № 46540560 відкрито ухвалою про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2012, яка була отримана позивачем 20.02.2015.

26.02.2015 відповідачем винесено вимогу державного виконавця № 2-426/14, яка позивачем виконана не була, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження №46540560, копія якого наявна в матеріалах справи, зокрема, повторною вимогою №І-1787/2-429/14 від 11.03.2015 та поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення № І-1787/2-129/14 від 06.04.2015, та не заперечується позивачем.

Судом не приймаються доводи позивача про те, що державний виконавець зобов'язаний був з'явитись до Державної реєстраційної служби України для проведення виконавчих дій, з огляду на наступне.

Частинами першою, другою та восьмою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій. Спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Отже під поняттям «місце вчинення виконавчих дій» мається на увазі територія, на яку поширюються функції органу державної виконавчої служби, а не географічне значення.

Крім того, законодавством не передбачена особиста присутність державного виконавця при добровільному виконанні судового рішення, з огляду на що державний виконавець не зобов'язаний був з'являтись на адресу відповідача і дана обставина не перешкоджала позивачу виконати судове рішення.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що він не має технічної можливості виконати судове рішення, оскільки в такому разі, якщо рішення є незрозумілим позивач мав право відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України звернутися до суду з заявою про роз'яснення судового рішення, або за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України мав право звернутися з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

Проте, такі дії позивачем вчинені не були, з огляду на що суд не приймає до уваги посилання позивача на лист № 520/12-15-04 від 24.02.2015, на який позивач посилається, у тому числі, як на обґрунтування поважності причин невиконання рішення у добровільному порядку.

Крім того, в зазначеному листі позивач просив ініціювати звернення до суду із заявою про роз'яснення судового рішення, в той час як він не позбавлений такого права.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2015 у справі № 826/20770/14.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволення адміністративного позову - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді В.А. Кузьменко

Р.О. Арсірій