Справа № 821/2346/13
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р. Справа № 821/2346/13

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року по справі за адміністративним позовом Бериславської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби (правонаступник - Новокаховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) до Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» про стягнення податкової заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2013р. Бериславська МДПІ Херсонської області ДПС (правонаступник - Новокаховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до КП «Бериславтеплокомуненерго» та просить стягнути з відповідача заборгованість по податку на додану вартість у загальному розмірі 98042,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заявлена сума до стягнення є узгодженою, а вимоги ґрунтуються на наявності поданих самим підприємством податкових декларацій з ПДВ за грудень 2012 року та січень-березень 2013 року, уточнюючих розрахунків, податкових повідомлень - рішень та направлених на адресу відповідача податкових вимогах.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2013 року адміністративний позов Бериславської МДПІ задоволено. Стягнуто з КП «Бериславтеплокомуненерго» до бюджету 98042,75 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник КП «Бериславкомуненерго» 30.09.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права та просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.09.2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідач - КП «Бериславтеплокомуненерго» () зареєстроване як юридична особа Бериславською РДА 01.10.1996р. та перебуває на податковому обліку в Бериславській МДПІ, в т.ч. і як платник ПДВ.

В січні-квітні 2013р. КП «Бериславтеплокомуненерго» подано до Бериславської МДПІ податкові декларації з ПДВ: за грудень 2012 року - № від 18.01.2013р., в якій підприємство самостійно визначило свої податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 105 грн.; за січень 2013 року - № від 19.02.2013р. на суму 22008 грн.; за лютий 2013 року від 19.03.2013р. на суму 8739 грн.; за березень 2013 року від 22.04.2013р. на суму 55573 грн., а також уточнюючі розрахунки за березень 2013 року від 21.03.2013 на суму штрафу 10 грн.

У зв'язку з невиконанням боржником своїх податкових зобов'язань уповноваженою особою МДПІ на адресу боржника було надіслано податкові вимоги - від 04.12.2001р. №1/166 - на суму 130,80 грн. та №2/210 від 05.02.2002р. - на суму 17494,46 грн.

Згідно довідки №341, станом на 11.07.2012р. за КП «Бериславтеплокомуненерго» рахується недоїмка з урахуванням попередніх періодів більш ніж 432 тис. грн. та нарахована пеня за порушення строків сплати зобов'язання в розмірі більш ніж 4 тис. грн.

11.02.2013 р. Бериславською МДПІ було прийнято податкове повідомлення - рішення № про визначення підприємству відповідача грошового зобов'язання у розмірі 11257,75 грн. - за несвоєчасну сплату ПДВ, яке було отримане КП «Бериславтеплокомуненерго» 15.02.2013р., а також №000031500 - на суму штрафу 5 грн., яке було надіслано боржнику теж рекомендованим листом, що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням з відміткою про отримання.

У зв'язку із не оскарженням винесених податкових вимог та податкових повідомлень-рішень, а також з урахуванням тривалої несплати відповідачем узгодженої суми податкових зобов'язань, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з тривалої бездіяльності відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Аналогічне положення міститься і в пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, відповідно до приписів якого, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як слідує зі змісту положень пп.14.1.178 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, «податок на додану вартість» - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом п.п.14.1.175 ПК України, «податковий борг» - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до вимог пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючого такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

А як передбачено приписами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до змісту вимог п.п.95.1,95.2,95.3 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, необхідно зазначити, що у відповідності до приписів пункту 202.1 ст.200 ПК України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом - календарний квартал. Відповідно до вимог п.203.1 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, а пункт 203.2 ПКУ, в свою чергу, передбачає, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Крім того, п.126.1 ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, в даному випадку, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Так, як встановлено по справі та вже зазначалося вище, Бериславською МДПІ було прийнято податкове повідомлення - рішення від 11.02.2013р. № про визначення КП «Бериславтеплокомуненерго» грошового зобов'язання у розмірі 11257 грн. 75 коп. за несвоєчасну сплату ПДВ, яке було отримане підприємством 15.02.2013р., а також №000031500 на суму штрафу 5 грн., яке теж було надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією. Як видно з матеріалів справи, будь-яких доказів оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень або визнання їх рішенням суду протиправними відповідачем не надано.

Також, з наданої позивачем до суду 1-ї інстанції картки платника, станом на 30.04.2013р. КП «Бериславтеплокомуненерго» добровільно не сплатив самостійно визначені податкові зобов'язання з ПДВ за поданими деклараціями та розрахунками, які мають статус податкового боргу.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного та, з врахуванням того, що заявлений у позові розмір заборгованості повністю підтверджується наявними у справі доказами (т.б. податковими деклараціями з ПДВ, податковими вимогами, податковими повідомленнями-рішеннями, карткою платника податку) і доказів сплати цього боргу відповідачем не надано, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що позовні вимоги Бериславської МДПІ Херсонської області ДПС підлягають задоволенню.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго»- залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко