Справа № 263/11460/14-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кулик С.В.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року справа № 263/11460/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 січня 2015р. у справі № 263/11460/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької областіз позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області визнати неправомірними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя та зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з урахуванням стажу роботи, зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №1 враховуючи стаж з 01.12.2003 року по 09.02.2008 року у подвійному розмірі починаючи з 14.03.2008 року по 30.10.2014 року та з 01.11.2014 року.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії були задоволені.

Не погодившись з таким рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, залишивши позовні вимоги в частині без розгляду, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області, як отримувач пенсії по за віком на пільгових умовах за роботу по Списку №1.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області із заявою про, як нараховується йому пенсія. Із відповіді Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області позивач дізнався про те, що період роботи з 2003 року по 2008 рік не зарахований в подвійному розмірі, який передбачений списком №1.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача позивач з 01.06.1987 року по 09.02.2008 року працював у доменному цеху ПАТ «МК «Азовсталь» машиністом вагонів - вагів, був зайнятий у підбункерних приміщеннях ділянки печей 6 розряду.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.

Пунктом 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 № 1058-IVпередбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 13 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 цього Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вимогами п.а ч.1 ст.13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Згідно ч.4 ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України « Про загальнообв'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно п.1 Порядку «Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У випадку відсутності у трудовій книжці відомостей , що визначають право на пенсії на пільгових умовах або вислугу років, установлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п.3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства правці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, при призначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або професіях незалежно внесення цієї професії до списків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з трудової книжки позивача, записи в його трудовій книжці містить посилання на спеціальність машиніст вагонів-вагів, зайняті в тунелях і підприбункерних приміщеннях передбачена списком №1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік стажу роботи за Списком №1, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином будь-який період стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, одночасно дає право на додаткове зарахування до страхового стажу по одному року за кожний повний рік такого періоду.

Будь-яких виключень з цього правила діюче законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не містить.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Відтак колегія суддів зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 період з 01.12.2003 року по 09.02.2008 року.

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача за межами передбаченого ст. 99 КАС України строку звернення до суду.

Колегія суддів, виходячи з наведенного, вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин частину 2 статті 99 КАС України, яка діє з 30 липня 2010 року.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 31 жовтня 2014 року та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, тобто з 01 травня 2014 року.

Виходячи із вищенаведених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні постанови судом першої інстанції було порушено вимоги приписи статті 99, 100 КАС України, що призвело до частково необґрунтованого задоволення позову.

Відповідно до статті 100 КАС України (в редакції, яка діє з 30 липня 2010 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За частиною 3 статті 162 КАС України якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

За частиною 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 січня 2015 р. у справі № 263/11460/14-а задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 січня 2015 р. у справі № 263/11460/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з урахуванням стажу роботи, зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №1 враховуючи стаж з 01.12.2003 року по 09.02.2008 року у подвійному розмірі - скасувати в частині позовних вимог за період з14.03.2008 року по 30.04.2014 року, залишивши адміністративний позов в цій частині без розгляду.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 січня 2015 р. у справі № 263/11460/14-ав частині задоволення позовних вимог за період з 01.05.2014 року- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук