Справа № 813/219/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року № 813/219/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого - судді Костецького Н.В.

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Приватної агрофірми «Промінь» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу в розмірі 132 540,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Миколаївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулася до Приватної агрофірми «Промінь» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу в розмірі 132 540,55 грн. за рахунок майна ПАФ «Промінь».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за період з 15.01.2013 року по 21.08.2013 року заборгованість відповідача перед бюджетом по податку та платежах становить 132 540,55 грн. На даний час суми податкових зобов'язань відповідача є узгодженими та у встановлені строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов'язання, несплачена платником податків у термін (ст.57 Податкового кодексу України). Оскільки вжиті податковим органом заходи, передбачені чинним законодавством, щодо погашення податкової заборгованості не мали позитивних результатів, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути податковий борг у судовому порядку.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 13.05.2015 року за вх..№15328 на адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшло клопотання за підписом представника Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області Пельо О.М. про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача повторно у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, яка міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень по суті позовних вимог суду не надав. 26.02.2015 року на адресу суду надійшло заперечення на позов, згідно якого відповідач заперечує позовні вимоги оскільки ним здійснюються оплата за заборгованістю, та у справі № 813/6084/14-а позивачу вже надано дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд приходить до висновку, що не з'являючись у судові засідання, відповідач недобросовісно користується належними йому процесуальними правами та порушує права інших учасників процесу, сприяє зволіканню у розгляді справи, у зв'язку із чим, оскільки немає потреби заслухати свідка/експерта, суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалив розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, згідно ч. 6 ст. 71 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 ст.2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

При вирішенні даної адміністративної справи до спірних правовідносин слід застосовувати норми Податкового кодексу України (надалі також - ПК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі також - Закон №996-XIV),Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (надалі також -Закон №334/94-ВР), Закону України «Про податок на додану вартість», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (надалі також - Закон № 168/97-ВР), наказу Міністерство фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» №88 від 24.05.1995 року, Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 01.11.2011 року № 1379, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що ПАФ «Промінь» зареєстроване як юридична особа 18.03.1998 року з присвоєнням коду та перебуває на податковому обліку як платник податку(а.с.6-10).

Згідно довідки Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №9316/10/250-13 від 22.12.2014 року вбачається, що станом на 22.12.2015 року заборгованість відповідача перед бюджетом по платежах становить 132 540,55 грн. (а.с.11).

Органом стягнення відповідно до п.п. 14.1.137 ст. 14 ПК України є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 20.1.19 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Платниками податків згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок зі сплати податків та зборів.

Відповідно до п.п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з положеннями п.95.1 ст. 95 Податкового кодексу України визначають, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно п.п.95.3, 95.4. ст.95 Податкового Кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби. Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Податковим органом виставлялися відповідачу податкові вимоги від 23.02.2009 року та від 02.04.2009 року (а.с.12-13).

Судом встановлено, що позивачем було дотримано всі вимоги законодавства, а саме: винесення податкових вимог та її надіслання на адресу боржника.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 року у справі № 813/632/13-а, що набрала законної сили, задоволено позов Миколаївської міжрайонної ДПІ у Львівській області ДПС до ПАФ «Промінь» та стягнуто до бюджету кошти з рахунків у банках відповідача в сумі 443 151,24 грн.

Також судом встановлено, що інкасові доручення (розпорядження) про стягнення вказаних коштів з відповідача повернуті позивачеві без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках ПАФ «Промінь».

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).

Згідно з п. 89.3 ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, податковий борг відповідача може бути погашено за рахунок коштів отриманих від продажу майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Представником позивача до матеріалів справи долучено копію акту опису майна № 14 від 21.05.2014 року (а.с.14), копію акту опису майна № 11 від 11.04.2014 року (а.с.16), копію акту опису майна № 1 від 21.02.2012 року (а.с.18) якими зафіксовано майно ПАФ «Промінь», що може бути джерелом погашення відповідного боргу відповідача; копію активів, самостійно виділених платником податків для продажу від 23.11.2009 року (а.с.20).

Факт обтяження майна відповідача податковою заставою згідно з вказаними актами підтверджується витягами про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24.11.2009 року, від 22.02.2012 року, від 14.04.2014 року та 22.05.2014 року (а.с.15,17,19,21).

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами встановленими ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Податковий борг в сумі 132 540,55 грн. відповідачем самостійно не сплачено, докази сплати відповідачем боргу в матеріалах справи відсутні, вжиті податковим органом заходи погашення податкового боргу не дали позитивних результатів.

Згідно ст.61 ПК України, органи державної податкової служби здійснюють, зокрема, контроль щодо правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом не береться до уваги посилання відповідача на той факт, що постановою у справі № 813/6084/14-а позивачу вже надано дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, оскільки таке рішення виносилося з врахуванням податкового боргу за інший період.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 132 540,55 грн., суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, через що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Надати Миколаївській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Грушевського, 4а; ) дозвіл на погашення суми податкового боргу в розмірі 132 540 (сто тридцять дві тисячі п'ятсот сорок) грн. 55 коп. за рахунок майна платника податків Приватної агрофірми «Промінь» (81612, Львівська область, Миколаївський район, с. Глухівець; ), що перебуває у податковій заставі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повий текст постанови виготовлено 22 травня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.