Справа № 1414/1314/2012
Суддя: Циганок В. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/1314/2012
Провадження № 2-а/488/9/15 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.03.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючої у справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Спільній Ю.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до її трудового стажу часу, коли вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, а саме: з 27.04.1986 року до 12.05.1992 року; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію, обчислену із збільшенням стажу роботи, врахувавши період догляду за потерпілою дитиною з 27.04.1986р. до 09.07.1996 року; призначити та виплатити заборгованість за пенсійними виплатами з урахуванням збільшеного стажу за минулий час.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2012 року вказаний адміністративний позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014 року вищевказана ухвала Корабельного районного суду м. Миколаєва в частині залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 29.09.2011 року була скасована та справа у вказаній частині направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвала залишена без змін.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.07.2014 року провадження по справі відкрито.

В листопаді 2014 року позивачка звернулася із заявою про збільшення позовних вимог та просила визнати протиправними дії відповідача в частині відмови у зарахуванні до стажу її роботи усього періоду догляду за постраждалою від Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення віку 12 років; зобов'язати відповідача, починаючи з 29.09.2011 року, перерахувати, призначити до виплати та виплачувати основну пенсію, обчислену з врахуванням збільшеного на час догляду за постраждалою від Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення віку 12 років; зобов'язати відповідача, починаючи з 29.09.2011р., перерахувати, призначити до виплати та виплачувати пільгове підвищення основної пенсії на 1% обчисленого на підставі ст.40 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за кожний рік стажу понад 15 років; зобов'язати відповідача виконати дії щодо переведення ОСОБА_4 на пенсію за віком із солідарної системи державного пенсійного страхування як таку, що призначена вперше з 04.04.2014 року та зобов'язати виплатити пенсійні виплати з цього часу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона має статус евакуйованої із зони відчуження ЧАЕС у 1986 році, категорія 2. Вона є матір'ю дитини - ОСОБА_5, яка народилася у м.Чорнобіль-2 Київської області 09 липня 1984 року, а тому має право на державні пільги, передбачені ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Серед таких пільг є зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років. З листа УПФУ від 14.03.2012р. їй стало відома, що до стажу її роботи не враховано час догляду за дитиною з 27.04.1986 року до 12.05.1992 року, що, в свою чергу, привело до неправомірного зниження щомісячних пенсійних виплат. Пославшись на викладене, просила позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилася, направила для участі у справі свого представника, який позовні вимоги збільшив, просив їх задовольнити з підстав, викладених в заяві про збільшення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю та незаконністю вимог. Надав заперечення на позов.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 має статус громадянина евакуйованого у 1986 році із зони відчуження та відноситься до другої категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням Серії Б № 089336. Позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва та відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування отримує пенсію.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 55 років (які народилися до 30 вересня 1956 року) та наявності страхового стажу не менше 15 років

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивачка має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому пенсію за віком позивачці було призначено з 25.10.1993 року згідно з її особистою заявою від 05.11.1993 року на підставі норм Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991р та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. зі зниженням пенсійного віку, яка в подальшому була перерахована у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ( в редакції від 23.12.2004р.) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок-20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Страховий стаж позивачки становить 29 років 2 місяці 11 днів. Відповідно понаднормативний стаж становить 9 років. Позивачці щомісяця виплачується пенсія зі збільшенням на 9% як доплата за понаднормативний стаж. Таким чином, нарахування позивачці доплати за понаднормативний стаж проведено УПФУ у відповідності до діючого законодавства.

Пунктом 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено, що за час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі документів, в тому числі, про те, що до досягнення потерпілою від Чорнобильської катастрофи дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною трирічного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною дванадцятирічного віку один з батьків не працював, є витяг з трудової книжки, довідка органів державної податкової служби про те, що особа не перебувала на обліку як фізична особа-підприємець, інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Згідно з записами трудової книжки позивачка працювала з 01.06.1978 р. до 11.05.1992 року в Південному виробничо-технічному підприємстві. Дитина позивача - ОСОБА_5 народилася 09.07.1984 року. Отже, в період з 09.07.1984 р. до 11.05.1992 року позивачка працювала, а тому цей стаж не може бути зарахований як час догляду непрацюючої матері за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку.

За такого, підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині немає.

Статтею 10 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено вибір пенсійних виплат, а саме: особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсій за її вибором.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивачка скористалась своїм правом вибору та з 25.10.1993 року їй було призначено пенсію за віком з відповідним зменшенням віку, передбаченим ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виходячи з того, що вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення та позивач отримав пенсію за віком, посилання позивача на невикористане право вибору пенсії не має під собою законодавчого обґрунтування, а тому позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства і задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що вказує на відсутність можливості поновлення права на призначення пенсії за вибором пенсіонера, оскільки ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» був прийнятий 09.07.2003 року, в той час, як право виходу на пенсію за віком позивачка використала 05.11.1993 року при написанні заяви про призначення пенсії в 45 років зі зменшенням віку.

Отже, право особи на повторне призначення пенсії за віком або перехід з пенсії за віком на аналогічний вид пенсії законодавством не передбачено.

Також позивач просив виправити недостовірну інформацію про неї, яка була викликана розміщенням такої недостовірної інформації на офіційному інформаційному порталі Пенсійного фонду України, щодо особи за її зверненням про одержану пенсію. Суд також не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо виправлення недостовірної інформації про неї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особа, зокрема, має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.

Як встановлено та зазначено вище, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає окремі питання пенсійного забезпечення визначеної категорії осіб, зокрема, право дострокового виходу на пенсію. Умови та порядок призначення пенсії визначено Законами України.

Відтак, підстави вважати інформацію про призначення позивачу пенсії у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", недостовірною у суду відсутні.

Суд вважає, що доводи позивача є не обґрунтованими і складають підстави для відмови в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 76, 79, 160, 161, 163, 183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: В. Г. Циганок