Справа № 462/1333/15-а
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/1333/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст.183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про встановлення підвищення до пенсії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, в якому просить зобов'язати відповідача встановити підвищення до її пенсії як реабілітованому громадянину у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з довідкою про реабілітацію № 70473 від 17.04.1973 р. вона реабілітована на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991р. та у відповідності до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» їй передбачена доплата до пенсії в розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком, однак таке підвищення відповідачем у спірний період виплачувалось в меншому розмірі, керуючись при цьому постановою КМУ від 16 липня 2008 р. за № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення». Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.03.2015 року позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача встановити підвищення до пенсії позивача як реабілітованому громадянину у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01січня 2014 року по 24 серпня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідач 21.04.2015року подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнав та вказав, що позивачу правомірно нараховується підвищення до пенсії в розмірі 43,52 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Крім того, вказав, що з 01.01.2004 р. вступив в дію ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.16 розділу XV Прикінцевих положень якого до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Відтак, позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, а виплата позивачу підвищення до пенсії як реабілітованому здійснюється відповідно до чинного пенсійного законодавства. У зв'язку з наведеним, просить у задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи проведено в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог ст.183-2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, представником відповідача обставини, суд прийшов до переконання, що вони є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та отримує пенсію з врахуванням підвищення як реабілітовані громадяни, у розмірі 43,52 грн., що стверджується довідкою № 713/11-31 від 16.04.2015 р./а.с.26/.

Як вбачається із змісту довідки виданої Верховним судом Української РСР від 17.04.1973 р. № 70473, ОСОБА_1 є членом сім'ї, яких реабілітовано в контексті Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». /а.с.6/.

Згідно з вимогами ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні їй відповідати.

Згідно п.1, п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно п.6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом також встановлено, що позивачу виплачується підвищення до пенсії в розмірі встановленому Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, що становить 43,52 грн., тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з висновками Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 20.03.2002 року №5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» є підзаконним актом, Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу, а тому підлягає застосуванню в даних спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до переконання, що при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу, як особі, що реабілітовано, застосуванню підлягає п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15 травня 1992 року, з наступними змінами і доповненнями, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тому цей розмір не може застосовуватись для інших розрахунків (доплат, підвищень, дотацій, надбавок) є безпідставними, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, дії відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячного підвищення до пенсії позивачу як особі, яка реабілітована є протиправними, тому слід зобов'язати відповідача усунути порушення прав позивача шляхом проведення нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину в розмірі, передбаченому п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо зобов'язання нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є підставними та підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягають розподілу у відповідності до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.6-12, 86, 94, 160, 161, 162, 163, 167, 183-2 КАС України, п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.28, п.6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину, в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 25 серпня 2014 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 73 грн.08 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята в скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.