Справа № 810/1721/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року 810/1721/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Фурмана Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

22 квітня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд, відповідач-1), уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (уповноважена особа Фонду, відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» (ПАТ «КБ «УФС», Банк) укладено договір банківського вкладу, однак після віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, відкликання ліцензії та початку процедури його ліквідації уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончаровим С.І. позивача безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Посилаючись на порушення відповідачами положень Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просив: визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення позову заперечував, у тому числі і у письмових запереченнях. Вказав, що у Фонду відсутні будь-які первинні документи щодо вкладників і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна у переданому Уповноваженою особою Переліку вкладників.

Представник уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича у судові засідання тричі не з'явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно; про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, 6 травня 2015 року надав до суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що договір банківського вкладу, укладений між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», є нікчемним, у зв'язку з чим відповідач-2 не має правових підстав для включення позивача як вкладника до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду. Також послався на низку неправомірних, на його думку, дій працівників банку, і наявність у останніх спільного умислу із позивачем. Зазначив, що такі операції виконувались за домовленістю власника банківського вкладу, який подрібнював свій великий рахунок шляхом перерахування грошових коштів на рахунки інших фізичних осіб. Стверджував, що вкладені позивачем кошти були зараховані на відповідний рахунок у позаопераційний час, зокрема, о 22 год. 34 хв. 10 липня 2014 року. Як на правову підставу визнання нікчемним договору банківського вкладу послався на положення частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статей 215, 228 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши інші докази, зокрема, письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Як встановлено судом, 4 липня 2015 року між ОСОБА_3 (вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (Банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянс» №43937 (а.с.12-13), за умовами якого Банк приймає від вкладника грошові кошті в сумі 190000,00 гривен (сто дев'яносто тисяч гривень 00 копійок) у тимчасове строкове користування на строк до 4 жовтня 2014 року (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

У відповідності до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 договору Банк зобов'язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 вкладнику та прийняти вклад.

Як передбачено у підпункті 2.3.1 пункту 2.3 договору вкладник зобов'язався протягом трьох днів з дати укладання цього договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформляється відповідним розрахунково-касовим документом, який підтверджує внесення (перерахування) грошових коштів та зберігається у вкладника.

Згідно із підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 договору у разі якщо вкладник не звертається до Банку за отриманням вкладу при настанні дати повернення вкладу (або у перший робочий за ним день, якщо день повернення вкладу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день) цей договір вважається продовженим (пролонгованим) на той самий строк. Пролонгація строку дії договору при настанні вищезазначених обставин здійснюється автоматично, без укладання додаткових угод до цього договору.

У судовому засіданні судом оглянуто оригінал названого вище договору, а також оригінал квитанції №TR.58251.1079.130 від 10 липня 2014 року із відміткою банку про проведення платежу, з якої вбачається, що на вкладний рахунок позивача зараховано грошові кошти у розмірі 190000,00 гривень, копію такої квитанції залучено до матеріалів справи (а.с.14).

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України №491 від 14 серпня 2014 року «Про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 серпня 2014 року №69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС» з 15 серпня 2014 року.

10 листопада 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (а.с. 34).

Наказом тимчасової адміністрації Банку №34 від 30 жовтня 2014 року (а.с.36) створено комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), які обліковуються на балансі Банку.

Відповідно до протоколу засідання тимчасової адміністрації Банку від 10 листопада 2014 року (а.с.37) визнано нікчемними правочини згідно із додатком №1. Мотивування такого рішення у протоколі відсутнє, як не подано і відповідний додаток.

Згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13 листопада 2014 року №119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13 листопада 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова Сергія Івановича строком на 1 рік з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року включно (а.с.35).

Наказом Уповноваженої особи Фонду №6 від 18 листопада 2014 року (а.с.41) визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно з переліком, що додається до цього наказу. Відповідачем-1 подано витяг із такого переліку (додатку) стосовно позивача, без зазначення підстав тверджень про нікчемність правочину (а.с.42).

При цьому, мотивування наказу №6 від 18 листопада 2014 року не розкриває підстав для визнання нікчемними конкретних угод, вказано лише, що при його прийнятті враховано норми пункту 6 частини другої статті 37 та частин другої і третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також висновки комісії з визнання нікчемними правочинів банківських вкладів та необхідність звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с.41)

Як видно із протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду №237/14 від 18 листопада 2014 року уповноваженій особі Фонду рекомендовано звернутися до правоохоронних органів із заявою про виявлені факти збільшення загальної гарантованої суми, що відбулося у період з 1 липня 2014 року по 16 липня 2014 року (а.с.44).

Також з матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2014 року, за заявою уповноваженої особи Фонду, було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017478, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (а.с.45).

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 21 листопада 2014 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; для отримання коштів вкладники ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з 21 листопада по 31 грудня 2014 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «Альфа-Банк»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Як встановлено у ході розгляду справи, ОСОБА_3, дізнавшись про відсутність його в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернувся до Уповноваженої особи із заявою, у якій просив включити його до переліку (реєстру) вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

За результатами розгляду звернення позивача уповноваженою особою Фонду у листі від 23 грудня 2014 року №001/3206 повідомлено, що договір банківського вкладу між ним та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» від 4 липня 2015 року №43937, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України (а.с.22).

Позивач, вважаючи протиправними бездіяльність та рішення відповідачів щодо невключення його до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вони суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушують право на отримання гарантованої суми вкладу, звернувся до суду із таким позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За визначенням у частині першій статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина перша статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За правилами частин першої-третьої статті 27 цього ж Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (Положення №14), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається із листа Уповноваженої особи від 23 грудня 2014 року №001/3206, позивача, як вкладника за договором банківського вкладу, не включено до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу від 4 липня 2015 року №43937 на підставі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України, посилаюсь на те, що вказаний правочин порушує публічний порядок та спрямований на незаконне заволодіння майном держави.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За положеннями частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з наступних підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Разом із тим, суду у ході судового розгляду справи не було надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

У частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Разом із тим, відповідачами не наведено, а судом не встановлено, доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку; відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу позивача, як і судового рішення за результатами розгляду матеріалів названого вище кримінального провадження, відповідачами не надано.

За таких обставин твердження відповідача-2 щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачем-2 не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять квитанцію № TR.58251.1079.130 від 10 липня 2014 року про внесення позивачем коштів в розмірі 190000 грн. відповідно до умов договору №43937 від 4 липня 2014 року (оригінал якої оглянуто у судовому засіданні). Тобто, кошти позивачем внесені через касу банку - ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Суд також вважає недоведеними доводи відповідача-2 щодо внесення коштів за вказаною квитанцією у позаопераційний час, з огляду на те, що такі твердження спростовуються даними квитанції від 10 липня 2014 року про внесення грошових коштів, яка могла бути видана банком лише в межах операційного часу. При цьому, оскільки позивач безпосередньо не має доступу до проведення операцій із грошовими коштами в банку, навіть за умови неналежного виконання працівниками банку своїх посадових обов'язків, позивач як добросовісна сторона договору банківського вкладу не повинен нести відповідні негативні наслідки у зв'язку із цим.

Крім того, відповідач-2, стверджуючи про нікчемність договору банківського вкладу, посилається саме на неправомірність дій працівників банку. Разом із тим, такі обставини не можуть бути самостійною підставою для сумніву у добросовісності позивача як вкладника при виконанні умов договору банківського вкладу. Крім того, доводи про наявність у працівників банку та позивача спільного умислу на неправомірні, на думку відповідача-2, дії, не підтверджуються жодними доказами, у зв'язку з чим суд вважає такі твердження безпідставними та необгрунтованими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити позивача до вказаного переліку.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання Фонду включити його до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ«УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то суд звертає увагу, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Оскільки уповноваженою особою Фонду не було включено позивача до переліку вкладників, суд констатує, що, відповідно, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов'язку по включенню ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а вирішення спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, ці вимоги позивача задоволенню не підлягають, так як є передчасними.

За нормами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

У відповідності до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн., доказів понесення інших судових витрат не надано.

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням їх немайнового характеру, суд вважає необхідним присудити на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 36,54 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянс» №43937 від 4 липня 2014 року, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, згідно із договором банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянс» №43937 від 4 липня 2014 року, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 25 травня 2015 р.