Справа № 808/8188/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2015 р. м. Київ К/800/67935/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю секретаря представників сторін: від позивача: від відповідача:Муравйов О. В. Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко М. П. Лєбєдєв О. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області
на постанову та ухвалуЗапорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року
у справі№ 808/8188/13-а
за позовомДержавного підприємства «Енергоатом» в особі: Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»
до Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області
проскасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року у справі № 808/8188/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій, спрямованих на зарахування надміру сплачених ДП НАЕК «Енергоатом» за ВП «Запорізька АЕС» сум з податку на прибуток (код платежу - 11020100 «Податок на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності») на погашення суми податкового боргу з податку на прибуток (код платежу - 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності»), нарахованих ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» станом на 18.05.2013 року. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 16 від 18.05.2013 року. Зобов'язано відповідача здійснити корегування даних в картці особового рахунку ДП НАЕК «Енергоатом» по ВП «Запорізька АЕС» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток станом на 18.05.2013 року в розмірі 118 662,82 грн. без нарахування штрафних санкцій.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 43, п. 58.3 ст. 58, п. 59.1 ст. 59, п. 60.2 ст. 60, п. п. 87.1, 87.9 ст. 87, п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України, ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» ДП НАЕК «Енергоатом» згідно з Положенням про відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» ПЛ-П.1.10.025-10 не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені позивача на підставі діючого законодавства в Україні, виконує частину функцій позивача та користується правами, які надані йому Статутом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», що підтверджується довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ № 527046.

ДП НАЕК «Енергоатом» нараховує та сплачує податок на прибуток, у тому числі авансові внески з цього податку, за місцезнаходженням юридичної особи та її відокремлених підрозділів пропорційно питомій вазі витрат відокремлених підрозділів, що враховуються під час обчислення об'єкта оподаткування.

В грудні 2012 року ДП НАЕК «Енергоатом» згідно із платіжними дорученнями від 28.12.2012 року № 7393 та № 7394 сплатило податок на прибуток у сумі 277 641 863,00 грн. з призначенням платежу «авансова сплата податку за січень-вересень 2013 року по відокремленому підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»».

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що враховуючи наявну переплату, керуючись ст. ст. 43, 87 Податкового кодексу України позивач неодноразово звертався до податкового органу із з заявами (№ 18743/15 від 29.12.2012 року, № 439/15 від 11.01.2013 року, № 2095/15 від 14.02.2013 року, № 4239/15 від 28.03.2013 року) про зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток за січень - грудень 2013 року та січень - лютий 2014 року.

18.05.2013 року контролюючим органом винесено податкову вимогу № 16 про сплату підприємством податкового боргу за платежем - авансові внески на прибуток в сумі 118 662,82 грн.

Стверджуючи, що попри наявність переплати з податку на прибуток за 2012 рік та подання до податкового органу заяв про зарахування вказаної переплати, відповідачем проігноровано та прийнято оскаржувану вимогу про сплату податкового боргу, з чим підприємство не погодилося та оскаржило в судому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідачем не доведена правомірність бездіяльності щодо не вчинення дій, спрямованих на зарахування надміру сплачених ДП НАЕК «Енергоатом» за ВП «Запорізька АЕС» сум з податку на прибуток, та оскарженої податкової вимоги.

Колегія суддів вважає такий висновок судів передчасним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України мотивувальна частина постанови повинна містити встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України мотивувальна частина ухвали апеляційного суду повинна містити встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінки доводам відповідача та не вказали причини їх відхилення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої та апеляційної інстанції зазначили, що ані рішення про відмову позивачу в зарахуванні надміру сплаченого податку на прибуток в рахунок сплати авансових внесків, ані рішення про відмову в поверненні сум надміру сплаченого податку на відповідач не приймав.

Суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою доводи відповідача, викладені в запереченні на позов та апеляційній скарзі, про те, що 20.05.2013 року здійснено зарахування коштів згідно із висновком податкового органу від 17.05.2013 року на карту особового рахунку підприємства за кодом бюджетної класифікації 11023100 в сумі 6 217 881,00 грн., внаслідок чого погашено податковий борг з авансових внесків з податку на прибуток в сумі 118 662,82 грн., у зв'язку з чим відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкова вимога № 16 є відкликаною.

Також не враховано судами першої та апеляційної інстанцій доводи відповідача про відсутність у підприємства станом на 21.05.2013 року податкового боргу, про що повідомлено позивача листом від 22.05.2013 року № 3694/10/19-011.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справі підлягають скасуванню, як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, надати оцінку доводам сторін та доказам, що їх підтверджують, встановити чи здійснювалося зарахування переплати та в які строки, з врахуванням вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо допустимості доказів (статті 70) та обов'язку доказування (стаття 71), і вирішити спір згідно із законодавством.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі № 808/8188/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак