Справа № 826/1420/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року К/800/68689/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року у справі № 826/1420/14

за позовом ОСОБА_4

до Державної пенітенціарної служби України

про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної пенітенціарної служби України про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії.

Просив суд визнати незаконним рішення №2/2/1-370/141П-і3о від 21 січня 2014 року та зобов'язати відповідача в подальшому не перешкоджати участі позивача у судових засіданнях в Полтавському окружному адміністративному суді.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення і ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_4 є засудженим до позбавлення волі та відбуває покарання у Крюковській виправній колонії № 29.

26 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Державної пенітенціарної служби України із заявою у якій зазначав, що раніше звертався до Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області з проханням надати йому можливість взяти участь у судовому засіданні Полтавського окружного адміністративного суду, яке призначено на 10 грудня 2013 року.

Позивач також зазначав, що Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області повідомило йому про те, що забезпечити його присутність у залі судового засідання можливо лише на підставі відповідної ухвали суду.

Листом від 21 січня 2014 року за №2/2/1-370/-141П-і3о відповідач просив Крюковську виправну колонію повідомити засудженого ОСОБА_4 про те, що при розгляді судами адміністративних справ законодавство не передбачає обов'язкового етапування осіб, засуджених до позбавлення волі, у судове засідання. Також відповідач зазначив, що позивач може брати участь в адміністративному процесі через представника у порядку, встановленому статтями 56, 58 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання бездіяльності Державної пенітенціарної служби України протиправною та зобов'язання вчинити певні дії з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 1 та 3 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №394/2011 визначено, що Державна пенітенціарна служба України (далі - ДПтС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основними завдання ДПтС України є: 1) реалізація державної політики у сфері виконання кримінальних покарань; 2) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань; 3) забезпечення формування системи наглядових, соціальних, виховних та профілактичних заходів, які застосовуються до засуджених та осіб, узятих під варту; 4) контроль за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту.

Враховуючи зазначене, відповідач, відмовляючи у забезпеченні доставки ОСОБА_4 до Полтавського окружного адміністративного суду для участі в судовому засіданні з розгляду адміністративної справи, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством, оскільки присутність позивача можливо забезпечити лише на підставі відповідної ухвали суду.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.