Справа № 804/14949/14
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № 804/14949/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Іванова С.М. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної

Державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів

у Дніпропетровській області,

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 04 листопада 2014 року

у справі № 804/14949/14

за позовом Приватного підприємства «Фірма «ЗЕТ»,

вул. Леніна, 54, м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400;

до відповідача Західно-Донбаської об'єднаної

Державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів

у Дніпропетровській області,

вул. Верстатобудівників, 14-а, м. Павлоград, 51400;

про скасування Акту,-

встановив: Приватним підприємством «Фірма «ЗЕТ» подано позов до Західно-Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № .

Дніпропетровський окружний адміністративний суд (суддя Коренев А.О.) своєю постановою від 04 листопада 2014 року позов задовольнив.

Постанова суду мотивована тим, що по Позивач по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Солент» мав в наявності первинні документи, що підтверджують обсяги задекларованого податку. Згідно з отриманими податковими накладними мав законні підстави для включення певних сум до складу податкового кредиту.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Західно-Донбаська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на наявність формально складених але не достовірних бухгалтерських документів.

Так, з наявних на час проведення перевірки документів немає можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати та можливість здійснення таких операцій у часі з урахуванням віддаленості контрагентів.

Відсутні сертифікати якості товару.

Крім того, зібрані матеріали кримінального провадження вказують на те, що діяльність контрагента-постачальника була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій.

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи: в липні 2014 року, у відповідності з підпунктом 78.1.11 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, уповноваженими фахівцями держподаткінспекції проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Фірма «ЗЕТ», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Солент» в період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами складено Акт № 171/04-10-22- від 31.07.2014р.

В Акті перевірки вчинено записи про порушення вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Так, перевіркою встановлено взаємовідносини Приватного підприємства «Фірма «ЗЕТ» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Солент» на підставі -

договору купівлі-продажу № 5 від 03 січня 2013 року;

договору про надання бухгалтерських послуг № 17 від 04 січня 2013 року;

договору про надання консультаційних послуг № 20 від 04 січня 2013 року.

До перевірки надавались видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури.

Згідно до автоматизованої системи співставлень розбіжностей не встановлено.

В той же час, до перевірки не було надано сертифікатів якості, товарно-транспортних накладних.

Крім того, зібрані матеріали кримінального провадження вказують на те, що діяльність контрагента була спрямована на проведення безтоварних операцій.

На підставі Акту перевірки, 28 серпня 2014 року керівником контролюючого органу прийнято податкове повідомлення-рішення № .

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, Приватному підприємству «Фірма «ЗЕТ» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем , податок на додану вартість, у розмірі 289.876,00 грн. за основним платежем та 144.938,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Скасування податкового повідомлення-рішення було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

За позицією фахівців контролюючого органу, первинні документи, отримані позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю «Солент», не мають юридичної сили та доказовості у зв'язку з тим, що діяльність контрагента-постачальника здійснювалась поза межами правової відповідальності.

Проте, відповідальність за несплату податків і зборів має індивідуальний характер.

Фахівці контролюючого органу, з огляду на обов'язок доказування, зобов'язані були з'ясувати всі обставини взаємовідносин сторін та доводити перед судом їх переконливість. Як то: чи добросовісно діяли всі учасники господарських взаємовідносин. Не виключено, чи припустилися порушень податкового законодавства контрагенти позивача, та чи могло бути відомо позивачу про порушення, які допускали його контрагенти.

Посилаючись на приписи Господарського та Цивільного кодексів України, як на підставу для визнання спірних зобов'язань нікчемними, контролюючим органом не враховано характерні ознаки для таких господарських зобов'язань:

вчинення їх об'єктивно призводить до порушення інтересів держави і суспільства в цілому, наявним повинно бути недотримання саме нормативних актів, які визначають соціально-економічні основи держави і суспільства;

та такі господарські зобов'язання характеризуються суб'єктивним наміром сторін (сторони) порушити вимоги закону, оскільки вони укладаються з метою, яка заздалегідь суперечить інтересам держави і суспільства.

Правове вирішення окресленої ситуації очевидне, якщо у відносинах між контрагентами мала місце зловмисна домовленість представника однієї сторони з іншою.

Якщо зазначені положення не дозволяють визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, суб'єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений відповідним компетентним органом держави.

Угоди укладалися Товариствами в межах господарської діяльності, згідно з установчими, реєстраційними і дозвільними документами.

Факт отримання товару та послуг підтверджується копіями видаткових накладних.

Підставами для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації або, як виняток, заяви зі скаргою на постачальника. Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Щодо відповідності податкових накладних, які були підставою віднесення позивачем сум ПДВ до податкового кредиту, вимогам Закону, зауважень у фахівців держподаткінспекції немає. Отже, згідно з отриманими податковими накладними Позивач мав законні підстави для включення певних сум до складу податкового кредиту.

Західно-Донбаська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Відповідач, процесуальним правом на участь представника в засіданні суду першої інстанції, не скористався. Про будь-які матеріали, зібрані в ході кримінального провадження, суду першої інстанції не заявляв.

Слід вказати, що навіть з урахуванням застережень, визначених частиною другою статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, не надавалось належних та допустимих доказів такого і суду апеляційної інстанції.

В межах апеляційної скарги підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі № 804/14949/14 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.В. Мельник