Справа № 815/6558/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р. Справа № 815/6558/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Юсуповій Х.О.

з участю: представника Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області - Савецької Надії Станіславівни,

представника ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" - Тануркова Родіона Георгійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" звернулось до суду з позовом до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України в Одеській області про:

- визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 02.09.2014р. №, №, №.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 02.09.2014р. №, №, №.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Роздільнянську об'єднану державну податкову інспекції Головного управління Міндоходів України в Одеській області замінено правонаступником Роздільнянську ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області.

14 травня 2015 року представник позивача подав заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, у зв'язку з примиренням сторін та надали суду підписане сторонами рішення щодо погодження процедури податкового компромісу від 16.04.2015 року №1/15-24, за яким застосовано податковий компроміс по господарським операціям з ПСП "Старосільське" за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р. щодо податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму основного платежу - 1 698 619,69 грн. (та штрафні (фінансові) санкції -849 309,85 грн., за податковим повідомленням - рішенням № від 02.09.2014 року; та з податку на прибуток приватних підприємств на суму основного платежу 1 613 688,72 грн. (та штрафні (фінансові) санкції - 806 844,36 грн.) за податковим повідомленням-рішенням № від 02.09.2014 р.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, колегія суддів приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» від 25 грудня 2014 року № 63-VIII, який набрав чинності 17 січня 2015 року, передбачене право застосування сторонами процедури податкового компромісу, яке, зокрема, поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового оскарження.

Відповідно до п. 1 підрозділу 9І розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується (п. 2 цього ж підрозділу).

Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим (п. 7 підрозділу 9І розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 8 цього ж підрозділу, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Матеріали справи містять рішення податкового органу щодо погодження застосування процедури податкового компромісу від 16.04.2015 року №1/15-24 та докази сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань.

Відповідно пункту 11.2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9І розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що обставини, які стали підставою для закриття провадження в частині позовних вимог виникли після його ухвалення, керуючись вимогами ч. 2 ст. 203 КАС України, колегія суддів вважає, що постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року визнати нечинною в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.09.2014 р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" з податку на додану вартість на загальну суму 2 547 929,54 грн. (у тому числі основний платіж 1 698 619, 69 грн. та штрафні (фінансові) санкції 849 309,85 грн.) по господарській операції з ПСП "Старосільське" та про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.09.2014р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 420 533,06 грн. (у тому числі основний платіж 1 613 688,70 грн. та штрафні (фінансові) санкції 806 844, 36 грн. по господарській операції з ПСП "Старосільське". Провадження по справі в цій частині закрити у зв'язку з примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Стосовно податкових повідомлень-рішень № від 02.09.2014 р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ Україна" з податку на додану вартість на загальну суму 6 202 419,46 грн. (у тому числі основний платіж 4 134 946,31 грн. та штрафні (фінансові) санкції 2 067 473,15 грн.); № від 02.09.2014 р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ Україна" з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 622 225,44 грн. (у тому числі основний платіж 1 748 150,30 грн. та штрафні (фінансові) санкції 874 075,14 грн.) та № від 02.09.2014 р. щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 157 413,00 грн. , колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та вірно встановив, що у період з 22.07.2014 р. по 11.08.2014 р. проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Біоіл Універсал Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року, та з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо проведених операцій з СТОВ "Поліська Нива" та з ПСП "Старосільське" за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року.

За результатами перевірки складено Акт №258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 р.

Відповідно до висновку зазначеного акта, перевіркою встановлено, що позивачем занижено податок на прибуток, внаслідок чого порушено вимоги п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України; занижено податок на додану вартість, у зв'язку з чим порушено вимоги п.п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки Роздільнянською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 02.09.2014 року прийняті податкові повідомлення-рішення №, №, №.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 02.09.2014 р. №, №, №, винесено податковим органом неправомірно, безпідставно та у порушення положень чинного податкового законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно висновків акту перевірки, суми, які визначені податковим органом в спірних повідомленнях-рішеннях ґрунтуються на виявлених під час перевірки порушень по взаємовідносинам позивача з контрагентами ТОВ "АГРОНАТ-ЮГ", ТОВ "Світанок-1", ФГ "БОНА ДЕА", ПСП "Старосільське", ТОВ "Агро-Капітал-Інвест", ПП "ЗЕРНО ТРЕЙД", ФГ "Рід", СТОВ "Поліська Нива", ТОВ "Укр-Еко-Транзит".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив взаємовідносини із контрагентами позивача і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність тверджень податкового органу про "безтоварність" господарських операцій, виходячи із наступного.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому колегія суддів акцентує до увагу на тому, що правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діюче законодавство висуває лише одну умову - вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результати робіт, послуг.

Згідно з п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України - об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, в силу пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п.198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

За умови реального здійснення платником податку господарських операцій з придбання товару, що призвели до об'єктивної зміни складу його активів, здійснення таких операцій у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вказаних вище норм законів при формуванні податкового кредиту останній не може бути позбавлений такого права.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що у перевіряємий період ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ Україна" укладені з:

-"АГРОНАТ-ЮГ", ТОВ "Світанок-1", ФГ "БОНА ДЕА", ПСП з ОВ "Старосільське", ТОВ "Агро-Капітал-Інвест" (Продавці) Договори купівлі-продажу від 18.10.2013 р. №127-532, від 30.08.2013р. №050-532, від 23.08.2013р. №035-532, від 22.08.2013р. №024-532, від 16.08.2013р. №006-532, за якими Продавець передає у власність, а Покупець приймає і сплачує Товар, вид, кількість, якість, ціна і вартість якого визначається відповідно до умов даного Договору. Продавець гарантує, що товар, котрий продається Покупцю за даним Договором, є первинною поставкою Продавця - сільськогосподарського підприємства-виробника. Згідно з п.п.2.1, 2.1 означених Договорів Товаром є - соняшник насипом, урожаю 2013р., походження Україна. Товар, який продається Покупцю за даним Договором, вирощено Продавцем сільгоспвиробником, і не закуповувався у третіх осіб.

- ПП "ЗЕРНО ТРЕЙД" (Продавець) Договір купівлі-продажу №198-132 від 13.12.2012 р., відповідно до п.1.1 якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає та оплачує Товар, вид, кількість, якість, ціна і вартість якого визначається відповідно до умов даного Договору. Згідно з п.2.1 означеного Договору Товаром є - соняшник насипом, урожаю 2012р., походження Україна.

- ФГ "Рід" (Продавець) Договір купівлі-продажу від 03.08.2012 р. №001-532, за яким Продавець передає у власність, а Покупець приймає і сплачує Товар, вид, кількість, якість, ціна і вартість якого визначається відповідно до умов даного Договору. Продавець гарантує, що товар, котрий продається Покупцю за даним Договором, є первинною поставкою Продавця - сільськогосподарського підприємства-виробника. Товаром є - соняшник насипом, урожаю 2011-2012р.р., походження Україна. Товар, який продається Покупцю за даним Договором, вирощено Продавцем сільгоспвиробником, і не закуповувався у третіх осіб.

- СТОВ "Поліська Нива" (Продавець) Договір купівлі-продажу №205-532 від 03.01.2014р., Договір №208-532 від 04.02.2014р., відповідно до п.п.1.1, 1.2 яких Продавець передає у власність, а Покупець приймає і сплачує Товар, вид, кількість, якість, ціна і вартість якого визначається відповідно до умов даного Договору. Продавець гарантує, що товар, котрий продається Покупцю за даним Договором, є первинною поставкою Продавця - сільськогосподарського підприємства-виробника. Згідно з п.п.2.1, 2.1 означених Договорів Товаром є - соняшник насипом, урожаю 2013р., походження Україна. Товар, який продається Покупцю за даним Договором, вирощено Продавцем сільгоспвиробником, і не закуповувався у третіх осіб.

- ПСП "Старосільське" (Продавець) Договір купівлі-продажу №024-532, згідно з п.п.1.1, 1.2 якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає і сплачує Товар, вид, кількість, якість, ціна і вартість якого визначається відповідно до умов даного Договору. Продавець гарантує, що товар, котрий продається Покупцю за даним Договором, є первинною поставкою Продавця - сільськогосподарського підприємства-виробника. Згідно з п.п.2.1, 2.1 означеного Договору Товаром є - соняшник насипом, урожаю 2013р., походження Україна. Товар, який продається Покупцю за даним Договором, вирощено Продавцем сільгоспвиробником, і не закуповувався у третіх осіб.

-ТОВ "Укр-Еко-Транзит" (Виконавець) Договір №ОД-05 від 30.01.2013р., відповідно до п.1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання надати організаційну допомогу по здійсненню незалежного обстеження сільськогосподарської продукції в акредитованій лабораторії.

При цьому, зауважень щодо правильності складання наданих позивачем первинних документів акт перевірки не містить.

В підтвердження надання контрагентами товару та послуг, позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, реєстрів отриманого вантажу, товарно-транспортні накладні, накладні, акти приймання-передачі продукції, акти приймання-передачі виконаних робіт, акти надання послуг, які складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити.

Фактичне здійснення господарських операцій позивача зі своїми безпосередніми контрагентами підтверджена належним чином, а наведені документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання послуг.

Отже, факт дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження формування витрат та сум податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з контрагентами є доведеним.

Відтак, доводи апелянта, що у позивача не може виникати право на податковий кредит по контрагентами, внаслідок укладення сторонами безтоварних угод колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем надані первинні документи, які підтверджують товарність господарських операцій.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не визначено право податкового органу самостійно надавати оцінку укладеним (вчиненим) договорам з визначенням їх нікчемними, недійсними із застосуванням відповідних наслідків в результаті вчинення таких правочинів оскільки правочини, що мають ознаки оспорюваності, визнаються недійсними в судовому порядку та за рішенням суду.

Поряд з цим, також вірно з'ясовано судом першої інстанції, що на момент видачі податкових накладних постачальники послуг були зареєстровані платниками ПДВ, й відповідно мали право їх виписувати, на спростування вказаних обставин податковим органом не надано доказів і у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Правомірно судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання відповідача на акти ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 16.10.2013р. №257/14-03-22-08/32819855 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Агро-Капітал-Інвест" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.08.2013р. по 31.08.2013р."; від 16.12.2013р. №251/14-03-22-08/37758703 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Агронат-Юг" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період червень-жовтень 2013р."; від 17.01.2014р. №15/14-03-22-08/37758703 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Агронат-Юг" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період листопад 2013р. "; Роздільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 05.08.2013р. №56/22-00/32651963 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Фермерського господарства "Рід" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.06.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.06.2013р."; Лугинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 08.07.2014р. №112/22-024/05418649 "Про результати невиїзної документальної перевірки ПСП "Старосільське" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.05.2014р. "; ДПІ у Святошинському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м.Києві від 11.06.2014р. №457/26-57-22-01-10/37921373 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Укр-Еко-Транзит" щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ "Євразія трейдинг" за грудень 2012р., та ТОВ "Опт альянс трейд" за травень-червень 2013р.", Миколаївської ОДПІ Ширяївське відділення ГУ Міндоходів в Одеській області від 24.01.2014р. №60/22-201/34858220 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Світанок - 1" щодо документального підтвердження фінансово-господарських відносин із платниками податків за період вересень-грудень 2013р.", Жовтневої ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 12.12.2013р. №17/14-20-22-36153698 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ФГ "Бона Деа" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо відображення правових відносин з контрагентами-постачальниками за липень-жовтень 2013р., та покупцями за період з 01.07.2013р. по 31.10.2013р.", Новомосковської ОДПІ Дніпропетровської області від 15.07.2013р. №251/223/37370456 "Про результати позапланової невиїзної перевірки ПП "Зерно Трейд" по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ "Біол УніверсалУкраїна" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з ПДВ по податковій декларації за грудень 2012р. ", Коростенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 04.06.2014р. №736/22-01/03743523 "Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки СТОВ "Поліська Нива" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ Сільгосп-центр", ПрАТ "Креатив", ТОВ "Біоіл Універсал Україна", ТОВ "Кернел-трейд" за період з 01.01.2014р. по 28.02.2014р.", від 19.06.2014р. №31/15-3/03743523 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання СТОВ "Поліська Нива" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012р. по 27.05.2014р.", оскільки акти про неможливість проведення зустрічної звірки не є належним доказом в підтвердження доводів податкового органу про нереальність виконання господарських операцій між цими контрагентами та позивачем, а лише фіксується факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю органом ДПС щодо платника, і реальність господарських операції такого платника не є предметом звірки.

Більш того, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що судами першої, апеляційної, та касаційної інстанцій неодноразово встановлювалась реальність здійснення спірних фінансово-господарських операцій у межах виконання умов договорів укладених між ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" та ТОВ "АГРОНАТ-ЮГ", ТОВ "Світанок-1", ФГ "БОНА ДЕА", ПСП з ОВ "Старосільське", ТОВ "Агро-Капітал-Інвест", ПП "ЗЕРНО ТРЕЙД", ФГ "Рід", СТОВ "Поліська Нива", ТОВ "Укр-Еко-Транзит", ПСП "Старосільське", про що свідчать належні докази, які містяться в матеріалах справи.

Правильно зазначив суд першої інстанції й те, що відсутність у підприємств-контрагентів адміністративно-господарських можливостей для виконання господарських зобов'язань, є загальним посиланням без конкретних обґрунтувань і само собою не свідчить про не вчинення таким контрагентом господарських операцій, адже підприємство не позбавлено права і можливостей залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Отже, колегія суддів вважає, що у діях платника податків (позивача) немає порушень тих норм законів, на які посилається апелянт і приходить до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача не ґрунтуються на законі та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно до п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих ним рішень.

Отже, ТОВ "БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА" належними та допустимими доказами було підтверджено реальне здійснення господарських операцій з контрагентами, що не викликає сумнівів у тому, що діяльність позивача була направлена на реальне настання економічних наслідків.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.09.2014 р. №, №, №, прийняті з порушенням норм діючого законодавства та підлягають скасуванню являється правильним.

Колегія суддів не приймає до уваги інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 11.2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року визнати нечинною в частині задоволення позовних вимог:

- про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.09.2014 р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» з податку на додану вартість на загальну суму 2 547 929,54 грн. (у тому числі основний платіж 1 698 619, 69 грн. та штрафні (фінансові) санкції 849 309,85 грн.) по господарській операції з ПСП «Старосільське»;

- про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.09.2014р. щодо збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ «БІОІЛ УНІВЕРСАЛ УКРАЇНА» з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 420 533,06 грн. (у тому числі основний платіж 1 613 688,70 грн. та штрафні (фінансові) санкції 806 844, 36 грн. по господарській операції з ПСП «Старосільське».

Провадження по справі в цій частині закрити у зв'язку з примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко