Справа № 816/1035/15-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 816/1035/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 816/1035/15-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24929,63 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на незгоду із висновками документальної планової виїзної перевірки ДПІ в м. Полтаві, що набрала форму акту від 25.03.2014 № 1768/16-01-17-01-11/НОМЕР_2, на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення, щодо заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки такі висновки зроблені ревізором без посилання на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача, що підтверджують або спростовують наявність порушень. Пояснював, що господарські операції з контрагентами у перевіряємому періоді мали реальний характер та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках підприємства позивача, а за їх наслідками позивачем правомірно задекларовано податкове зобов'язання та сформовано податковий кредит відповідного податкового періоду. Зазначив, що визнає завищення податкового кредиту по декларації з податку на додану вартість в розмірі 278,00 грн., у т.ч. за грудень 2012 року в сумі 199,83 грн. та січень 2013 року в сумі 78,17 грн., що відбулось внаслідок помилкового включення до податкової декларації вартості товару, придбаного в результаті господарських відносин з ТОВ "Старт-99" та ТОВ "Технополіс-1".

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на правомірність висновків акту перевірки.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п. 187.1 ст. 187, ст. 200, ст. 201, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 2, 11, 69, 86, 159 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою виконавчим комітетом Полтавської міської ради 06.06.2008 року (а.с. 125).

ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ДПІ в м. Полтаві з 09.06.2008 році та є, зокрема платником податку на додану вартість (а.с. 126-127).

25.02.2014 -18.03.2014 ДПІ у м. Полтаві проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року (а.с. 14-34).

За результатами перевірки складено акт від 25.03.2014 № 1768/16-01-17-01-11/НОМЕР_2, в якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 187.1 ст. 187, ст. 200, 201, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 22830,50 грн., а саме: у лютому місяці 2011 р. у сумі 600 грн., у квітні місяці 2011р. у сумі 12726 грн., у жовтні місяці 2012р. у сумі 150 грн., у грудні місяці 2012р. у сумі 3914,83 грн., у січні місяці 2013р. у сумі 424,84 грн., у лютому місяці 2013р. у сумі 1883,33 грн., у березні місяці 2013р. у сумі 1183,17 грн., у квітні місяці 2013р. у сумі 883,33 грн., у вересні місяці 2013р у сумі 485 грн., у листопаді місяці 2013р. у сумі 490 грн.; пп. 139.1.5 п.139.1 ст.139 п.167.1 ст.167, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб всього на суму 126556 грн.; п.2 частини першої ст.7 та частини 11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. в сумі 212641,52 грн.; ст.128 п.6 Господарського кодексу України №436-ІV від 16.01.2013 із змінами та доповненнями, п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст.16, п.177.10 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме включення до декларації перекручених даних.

Вказані порушення виявлені перевіряючими внаслідок опрацювання відхилень сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Полтаві винесено податкове повідомлення -рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2014 року, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 25207,63 грн., у тому числі за основним платежем - 22830,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2377,13 грн. (а.с. 35)

Позивачем визнано завищення податкового кредиту в розмірі 278,00 грн., у т.ч. за грудень 2012 року в сумі 199,83 грн. та січень 2013 року в сумі 78,17 грн., що відбулось внаслідок помилкового включення до податкової декларації вартості товару, придбаного в результаті господарських відносин з ТОВ "Старт-99" та ТОВ "Технополіс-1", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24929,63 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що доводи, якими податковий орган вмотивував правомірність оскаржуваного податкового рішення не є переконливими, а відображені в акті перевірки висновки перевіряючих не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам правових норм. В ході судового розгляду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення відповідачем не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З 01.01.2011 порядок обчислення і сплати податку на додану вартість врегульовано Податковим кодексом України.

Підпунктом 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу визначено, як загальну суму податку на додану вартість, одержану (нараховану) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Згідно із пунктом 187.3 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка повинна містити обов'язкові реквізити, визначені цією ж нормою.

Перевіркою виявлено заниження позивачем податкового зобов'язання та завищення податкового кредиту внаслідок встановлення відхилень сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що згідно п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю наведені у статті 62 цього Кодексу, за приписами п.п.62.1 якої, податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань ( п.74.1, п.74.2ст.74 ПК України).

Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податків.

Пунктами 4, 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 за № 984, регламентовано, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як свідчать матеріали справи, вимоги вказаних норм Порядку відповідачем не дотримані. Викладення допущених ФОП ОСОБА_1 порушень приписів Податкового кодексу України проведено ревізором без посилання на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних комп'ютерної автоматизованої інтегрованої інформаційної системи "Податковий блок" без посилання на первинні документи позивача, без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагентів є безпідставними.

При цьому колегія суддів зазначає, що ані Закону України "Про ПДВ", ані положення інших законодавчих актів не містять такої підстави для позбавлення платника ПДВ права на податковий кредит при наявності належним чином оформлених податкових накладних.

Зі змісту акту перевірки від 25.03.2014 № 1768/16-01-17-01-11/НОМЕР_2 вбачається, що на перевірку позивачем надано необхідні первинні документи, які підтверджують взаємовідносини останнього з ТОВ "СВФ Коло", ТОВ "АБС", КП "Полтавське підрядне "Шляхове ремонтно-будівельне управління", ПП "Компанія "Надежда", ПП "Антарекс", ПП "Три Кіта", ПП "Промтехсервіс- Полтава", ТОВ "Сустр-19", "ТОВ "ТКС ПОЛ".

Зауважень щодо оформлення первинних документів, на підставі яких позивачем задекларовано податкове зобов'язання та сформовано податковий кредит у зв'язку з господарськими взаємовідносинам із вказаними контрагентами, а також зауважень щодо правильності відображення господарської операції в бухгалтерському обліку таких операцій акт перевірки не містить.

Питання товарності операцій по взаємовідносинах із зазначеними контрагентами відповідачем не досліджувалось.

Колегія суддів вважає хибними посилання відповідача в апеляційній скарзі стосовно формування податкового кредиту в лютому-квітні 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ "ТКС ПОЛ", а саме на те що позивачем не надано податкові накладні № 16 від 21.02.2013, № 69 від 21.03.2013, № 3 від 01.04.2013 р., що дає підстави стверджувати про не підтвердження здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_1 з ТОВ "ТКС ПОЛ", оскільки вказані податкові накладні наявні та надані позивачем до суду разом з матеріалами адміністративного позову (а.с. 63, 65, 67). При цьому відповідачем не надано доказів того, що зазначені податкові накладні не були надані перевіряючим в ході проведення перевірки.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та ТОВ "СВФ Коло", КП "Полтавське підрядне "Шляхове ремонтно-будівельне управління", ТОВ "ТКС ПОЛ" укладено договори купівлі-продажу та договори поставки.

Із ТОВ "АБС", ПП "Компанія "Надежда", ПП "Антарекс", ПП "Промтехсервіс-Полтава", ТОВ "Сустр-19", ПП "Три Кіта", господарські операції здійснювались без укладення письмових договорів, що не заборонено чинним законодавством.

Фактичне виконання вказаних договорів підтверджується долученими до матеріалів справи та дослідженими судом копіями договорів, податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, довіреностей тощо (по взаємовідносинах з ТОВ "ТКС ПОЛ" (а.с.60-67), з ТОВ "АБС" (а.с. 68-81), з ТОВ "СВФ-Коло" (а.с. 82-86), з ПП "Компанія "Надежда" (а.с. 87-95), з ТОВ "Сустр-19" (а.с.96-97), з ПП "Антарекс" (а.с.98-103), з КП "ПП ШРБУ" ПМР" (а.с.104-115), з ПП "Три Кіта" (а.с.116-118), з ПП "Промтехсервіс-Полтава" (а.с. 119-124).

Матеріалами справи підтверджено реальність поставки товарів та послуг вказаним контрагентам, а також придбання матеріалів у ТОВ "ТКС ПОЛ". Накладні містять адресу місцезнаходження покупця, кількість проданих товарів, ціну продажу. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних та інших первинних документів колегією суддів не встановлено.

Пояснень, у чому саме полягало заниження податкового зобов'язання та завищення податкового кредиту, розрахунку сум по вказаним порушенням не надано ані в акті перевірки, ані представником відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції.

В ході судового розгляду також не встановлено порушення позивачем норм Податкового кодексу України при обліку господарських операцій з вищевказаними контрагентами.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність факту правомірного відображення позивачем у бухгалтерському обліку операцій з продажу та придбання товару і послуг у вказаних контрагентів та невірного донарахування відповідачем податку на додану вартість.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що неточності в документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, а саме відсутність в актах виконаних робіт та в накладних розшифровки підпису, дають підстави вважати такі документи не належними доказами в підтвердження господарської операції, колегія суддів вважає хибними, з огляду на наступне.

Наявні підписи на зазначених документах свідчать про факт здійснення самих господарських операцій, а саме оплату відповідного товару, його передачу постачальником та отримання товару отримувачем. Здійснення підпису у наведених документах належною особою відповідачем не оспорюється. Відсутність розшифровки підпису в актах виконаних робіт та накладних, при наявності інших документів первинного бухгалтерського та податкового обліку в підтвердження реальності господарських операцій, не може бути не належним доказом в підтвердження здійснення господарської операції.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що висновки про заниження позивачем зобов'язання з податку на додану вартість по господарських операціях ТОВ "СВФ Коло", ТОВ "АБС", КП "Полтавське підрядне "Шляхове ремонтно-будівельне управління", ПП "Компанія "Надежда", ПП "Антарекс", ПП "Три Кіта", ПП "Промтехсервіс- Полтава", ТОВ "Сустр-19" та про завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з "ТОВ "ТКС ПОЛ" зроблені податковим органом лише в частині сум податкового зобов'язання та податкового кредиту без зазначення, по яким саме первинним документам не підтверджено господарську операцію. Що стосується загальних сум операцій між позивачем та вказаними контрагентами по виконанню укладених договорів в повному обсязі, то по них ДПІ в м. Полтаві донарахувань податкових зобов'язань з податку на додану вартість не проведено та зауваження щодо їх нереальності відсутні. Обґрунтованих пояснень причин нарахування податкових зобов'язань по кожному контрагенту лише в частині від сум операцій відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи, якими податковий орган вмотивував правомірність оскаржуваного податкового рішення не є переконливими, а відображені в акті перевірки висновки перевіряючих не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам правових норм.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що в ході судового розгляду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення відповідачем не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що позивачем було визнано завищення податкового кредиту в розмірі 278,00 грн., у т.ч. за грудень 2012 року в сумі 199,83 грн. та січень 2013 року в сумі 78,17 грн., що відбулось внаслідок помилкового включення до податкової декларації вартості товару, придбаного в результаті господарських відносин з ТОВ "Старт-99" та ТОВ "Технополіс-1", у зв'язку з чим він просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24 929,63 грн. (25207,63 - 278,00)

Разом з тим, оскільки оскаржуваним податковим повідомленням рішенням на суму податкового зобов'язання з ПДВ було нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25%, то у випадку визнання позивачем завищення на суму 278,00 грн., застосування штрафної санкції в розмірі 69,50 грн. (25% від 278,00) є правомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24860,13 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року по справі № 816/1035/15-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 816/1035/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Бенедик А.П.