Справа № 820/275/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 820/275/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. по справі № 820/275/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ЗІМ-Електрод"

до Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЗІМ-ЕЛЕКТРОД" (далі - позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач), в якій просив суд визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 29.12.2014 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 29.12.2014 року № . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неналежну оцінку доказів і встановлення обставин у справі та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ст.ст. 8, 67, 129 Конституції України, просить оскаржувану постанову в зазначеній частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач вважає, що позивачем не підтверджено суму кредиту з ПДВ, відображену в податковому обліку за результатами господарських відносин з контрагентами ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" за липень, серпень 2014 року та ПП "ЕКО-ЛІДЕР" за серпень 2014 року у зв'язку з тим, що господарські операції із вказаним контрагентами не спричиняють реальне настання правових наслідків, а наявність формально складених, але не достовірних первинних документів не є безумовним підтвердженням реальності таких операцій.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведена документальна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЗІМ-ЕЛЕКТРОД", щодо правильності та повноти обчислення податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" за липень, серпень 2014 року та ПП "ЕКО-ЛІДЕР" за серпень 2014 року, за результатами якої складено акт № 5482/20-38-22-05-08/36988615 від 15.12.2014 року.

Перевіркою встановлено неможливість підтвердження реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді між ТОВ "КОМПАНІЯ ЗІМ-ЕЛЕКТРОД", ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" та ПП "ЕКО-ЛІДЕР"; ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4, п. 6 ст. 8, п.1 та п. 2 ст. 9 закону України від 16.07.1999 року №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.44.1 ст. 44 з п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, внаслідок чого зайво включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 71504 грн, у тому числі за липень 2014 року у сумі 24461 грн, за серпень 2014 року за 47043 грн.

На підставі вказаного акту перевірки № 5482/20-38-22-05-08/36988615 від 15.12.2014 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення - рішення № від 29.12.2014 року.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, як суб'єктом владних повноважень, правомірності податкового повідомлення-рішення від 30.10.2014 року №.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для відображення в акті перевірки № 5482/20-38-22-05-08/36988615 від 15.12.2014 року порушень і винесення спірного податкового повідомлень-рішення став викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем та його контрагентами ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" та ПП "ЕКО-ЛІДЕР".

Обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач вказує на наявність актів перевірок та звірок контролюючих органів відносно зазначених контрагентів позивача, якими встановлені порушення цим підприємством правил ведення господарської діяльності та податкового обліку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового законодавства пов'язують виникнення права платника податку на податковий кредит з наявністю податкової накладної. Однак, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає у разі реального здійснення операцій, підтверджених первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегією суддів встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЗІМ-ЕЛЕКТРОД" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛІНТЕРКОМ" (постачальник) 01.07.2014 року укладено договір №150714.

За умовами укладеного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця дріт, електроди та товари для зварювання, що надалі іменуються товар, а також надати транспортні послуги, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити товар.

Реальність виконання умов укладеного правочину від 01.07.2014 року підтверджується наявними в матеріалах справи документами первинного та бухгалтерського обліку: специфікаціями, рахунками-фактурами, актами здачі-прийнятті робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними, податковими накладними, видатковими накладними, оборотними відомостями, відомостями по оплатам, оборотно-сальдовими відомостями.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЗІМ-ЕЛЕКТРОД" (покупець) та Приватним підприємством "ЕКО-ЛІДЕР" (продавець) 08.08.2014 року укладено договір поставки №08114. За умовами укладеного договору продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити товар.

З метою доведення реальності укладеного договору від 08.08.2014 року позивачем надано до матеріалів справи специфікації, прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, видаткові накладні.

З матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні ресурси для зберігання придбаного товару, що підтверджується договором оренди разом з актами приймання-передачі нерухомого майна, укладеного позивачем із ТОВ "СТРОВ" та з ФОП ОСОБА_1

Оплата товару здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з банку.

Оприбуткування товару за вказаними договорами підтверджується оборотно-сальдовими відомостями.

На підтвердження подальшої реалізації придбаної продукції у ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" та ПП "ЕКО-ЛІДЕР" позивачем надано до матеріалів справи рахунки-фактури, видаткові накладні, довіреності.

Колегією суддів встановлено, що на час видачі податкових накладних контрагенти ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" та ПП "ЕКО-ЛІДЕР" були зареєстрованими в установленому законом порядку, знаходились на обліку в податковому органі, мали статус платника ПДВ, свідоцтва платника ПДВ не були анульовані на момент укладання та виконання спірних договорів, докази що спростовують ці обставини відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано до суду доказів фактичної відсутності операцій за укладеними із вказаними контрагентами договорами у перевіреному періоді.

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладеного договору поставки та видам господарської діяльності, свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні відповідає вимогам ст.201 Податкового кодексу України, тобто підстави вважати зазначений податковий документ недійсним відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право позивача на отримання податкового кредиту за перевірений період підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4, п. 6 ст. 8, п.1 та п. 2 ст. 9 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.44.1 ст. 44 з п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" та ПП "ЕКО-ЛІДЕР" є необґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності формування податкового кредиту позивача через ненадання до перевірки документів щодо відрядження посадових осіб позивача, довіреностей на отримання вантажу, сертифікати якості на товар, а також недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.п.1.2.п.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704 (надалі-Положення) встановлено, що записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів. Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції.

Отже, дані податкового обліку платника податків мають бути підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку.

Між тим, документи щодо відрядження посадових осіб позивача, довіреності на отримання вантажу, сертифікати якості не є тими первинним документами, які підтверджують право на податковий кредит позивача. Вказані документи також не відображають зміст господарських операцій з поставки товару, а лише є додатковими доказами підтвердження обставин придбання товару та реального виконання господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутність вказаних документів на час проведення контролюючим органом перевірки, при фактичній наявності таких документів на час складання податкової звітності, не може бути обґрунтованою підставою для висновку про заниження платником податків грошових зобов'язань.

При цьому, контролюючий орган не позбавлений права на отримання податкової інформації у відповідності до п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, ст. 73 Податкового кодексу України, якщо вважає недостатність наданих позивачем первинних та інших документів під час проведення перевірки.

Окремо слід зазначити, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання його у власній господарській діяльності, окремі недоліки такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність права на податковий кредит та підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки спірні господарські операції підтверджені належним чином складеними первинними документами, а податковий кредит за вказаними господарськими операціями підтверджений належними податковими накладними.

Отже, колегія суддів вважає доводи податкового органу про встановлені актом перевірки порушення необґрунтованими та недоведеними.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Відповідачем не спростовується факт здійснення господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарських операцій та зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Отже, керуючись приписами наведених норм, оцінивши надані позивачем до матеріалів справи докази, а також враховуючи, що в наданих позивачем до суду документах наявні необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відсутність яких спричиняє втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, колегія суддів зазначає, що підприємством ТТОВ "КОМПАНІЯ ЗІМ-ЕЛЕКТРОД" доведено правомірність формування податкового кредиту перевіреного періоду в результаті фінансово-господарських відносин з контрагентами ТОВ "ПОЛІНТЕРКОМ" та ПП "ЕКО-ЛІДЕР".

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. по справі № 820/275/15 в частині задоволених позовних вимог - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2015 р.