Справа № 804/4969/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 р. Справа № 804/4969/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представників позивача представника відповідача Доленчук С.В., Передерій Д.В. Вербицької В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -
07 квітня 2015 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами про:
- визнання дій відповідача щодо включення до акту № 05-19/66 від 30.09.2014 (розділ 4.2. стр.34 ) висновків стосовно «порушення ст. 15 Закону України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику», п.п. 2.5, 2.7 Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕ від 13.06.1996 № 15/1, ДП «Придніпровська залізниця» здійснено закупівлю у ТОВ «Торговий дім «ГазЕнерго», що призвело до матеріальної шкоди (збитків) ДП «Придніпровська залізниця» на загальну суму 239 770 039,77грн» неправомірними;
- виключення з акту «планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Придніпровська залізниця» за період з 01.10.2012 року по 30.06.2014 року» № 05-19/66 від 30.09.2014 Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області ( розділ 4.2. стр.34 ) висновки щодо «порушення ст. 15 Закону України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику», п. п. 2.5, 2.7 Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затвердженихПостановою НКРЕ від 13.06.1996 № 15/1, ДП «Придніпровська залізниця» здійснено закупівлю у ТОВ «Торговий дім «ГазЕнерго», що призвело до матеріальної шкоди (збитків) ДП «Придніпровська залізниця» на загальну суму 239 770 039,77 грн.».
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила наступне. Акт ревізії не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не породжує прав та обов'язків для позивача. Крім того, на підставі акту винесені обов'язкові вимоги, в які не включені висновки акту, що оскаржуються підприємством. Відповідач вважає, що доводи позивача безпідставні та ґрунтуються на недоведених фактах.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до плану роботи на ІІІ квартал 2014 року тана підставі направлення на проведення ревізії від 01.07.2014 р. №1253 у період з 01.07.2014 р. по 23.09.2014 р. Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Придніпровська залізниця» за період з 01.10.2012 р. по 30.06.2014 року.
За результатами ревізії складено акт від 30.09.2014 р. №05-19/66.
Ревізією витрат на електроенергію встановлено, що у періоді, що підлягав перевірці, ДП «Придніпровська залізниця» здійснювала закупівлю електроенергії у 2-х постачальників: ДП «Енергоринок» та ТОВ «Торговий дім «ГазЕнерго».
Так, відповідно до п.2.3.3 Договору між членами Оптового ринку електроенергії України від 15.11.1996р., ДП «Придніпровська залізниця» зобов'язане купувати електричну енергію у ДП Енергоринок», яке є потовим постачальником.
Слід зазначити, що ДП «Придніпровська залізниця» (Ліцензіат) має ліцензію від 03.09.1997р. серії ПС №0309 на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії зарегульованим тарифом та ліцензію від 25.06.1997р. серії ПР №0037 на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, які видані Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України.
Відповідно до п.2.7 Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕ від 13.06.1996р. №15/1 (далі - Постанова НКРЕ №15/1), відповідно до якої ДП «Придніпровська залізниця» повинне закуповувати електроенергію на оптовому ринку електричної енергії України відповідно до умов його діяльності та здійснювати належне проведення розрахунків з оптовим постачальником електричної енергії, а також із суб'єктом підприємницької діяльності, що здійснює передачу належної ліцензіату електричної енергії, якщо електрична енергія поставляється мережами, які не є його власністю.
Крім того, п. 2.5 Постанови НКРЕ №15/1 передбачено, що Ліцензіат має здійснювати ліцензовану діяльність за принципом економічної доцільності та забезпечувати досягнення найнижчої можливої вартості електроенергії для споживачів.
Також, ст. 15 Закону України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику» передбачено, що всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.
За період з 01.10.2014 по 30.06.2014 ДП «Енергоринок» поставлено ДП «Придніпровська залізниця» електроенергії в кількості 687 432,704 тис. кВт.год. на суму 590175,77 тис. гривень.
За період з 01.10.2014 по 30.06.2014 ТОВ «Торговий дім «ГазЕнерго» поставлено ДП «Придніпровська залізниця» електроенергії в кількості 1 662 222,403 тис. кВт.год. на суму 1680 854,91 тис. гривень.
Проведеним аналізом цін на електроенергію, яка закуповується в ДП «Енергоринок» та в ТОВ «Торговий дім «ЕазЕнерго» встановлено значну різницю в тарифах.
Так, наприклад у березні 2014 року ДП «Придніпровська залізниця» закуповувала електроенергію у ДП «Енергоринок» за ціною 690,82грн. за 1 МВт, а у ТОВ «Газенерго» за ціною 793,26 грн. за 1 МВт 1 класу та за 1000.97 грн. за 1 МВт 2 класу.
Таким чином, в порушення ст. 15 Закону України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику», п.п. 2.5, 2.7 Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕ від 13.06.1996 №15/1, ДП «Придніпровська залізниця» здійснено закупівлю у ТОВ «Торговий дім «ГазЕнерго», що призвело до матеріальної шкоди (збитків) ДП «Придніпровська залізниця» на загальну суму 239 770 039,77грн. (а.33-34 акту).
Не погодившись з висновками акту ревізії, в тому числі щодо витрат на електроенергію (а.33-34 акту), позивач подав заперечення до Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області.
31.10.2014 року відповідачем затверджено висновки на заперечення до акту ревізії від 30.09.2014 р. №05-19/66.
Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини показав наступне.
Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Відповідно до п.п. 7, 10, 13, 15 ч. 1 ст. 10 вказаного Закону України органу державного фінансового контролю надається право:
- пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;
- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку;
- порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.
Відповідно до п. 3 Порядку проведенняінспектування Державною фінансовоюінспекцією, їїтериторіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 550 від 20.04.2006 р., акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їхнаявності) та висновки на них є невід'ємноючастиною акта.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Правова позиція Верховного Суду України щодо оскарження певних положень акту перевірки викладена в постанові від 10.09.2013 р. № 21-237а13: «акт перевірки не є рішеннямсуб'єктавладнихповноважень у розумінністатті 17 КАС, не зумовлюєвиникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) якихперевірялися, тому йоговисновки не можуть бути предметом спору. Відсутністьспірнихвідносин, в свою чергу, виключаєможливістьзвернення до суду, оскількивідсутнє право, щопідлягає судовому захисту. Акт перевірки є носіємдоказовоїінформації про виявленіконтролюючим органом порушеннявимогподаткового, валютного та іншогозаконодавствасуб'єктамигосподарювання, документом, на підставіякогоприймаєтьсявідповіднерішенняконтролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінкадійслужбовихосібконтролюючого органу щодойогоскладання, викладення у ньомувисновківперевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодооскарженнярішення, прийнятого на підставі такого акта».
Згідно з ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивівнеоднаковогозастосування судом (судами) касаційноїінстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібнихправовідносинах, є обов'язковим для всіхсуб'єктіввладнихповноважень, якізастосовують у своїйдіяльності нормативно-правовий акт, щоміститьзазначенінорми права, та для всіх судівУкраїни. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).
Позивачем у даній справі заявлені позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо включення до акту № 05-19/66 від 30.09.2014 р.певних висновків та провиключення з акту ревізії висновків.
Акт ревізії та викладені в ньому факти та висновки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є засобом документування дій контролюючого органу під час проведення ревізії та носієм доказової інформації про виявлені під час ревізії порушення вимог законодавства.
Зазначений документ не породжує правових наслідків, не спрямований на регулювання тих чи інших відносин та не має обов'язкового характеру для фізичних та юридичних осіб.
На підставі акта ревізії приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Орган державної фінансової інспекції має право викладати в акті ревізії певні висновки щодо встановлених обставин.
При цьому, оцінка дій посадових осіб контролюючогооргану щодо викладення висновків в акті ревізії та щодо змісту висновків надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі акту.
В зв'язку з чим, заявлені у такий спосіб позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» є неналежним способом захисту порушеного права.
Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 25 травня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 25.05.2015 З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук М.М.Бухтіярова