Справа № 334/804/13-а (2а/334/77/13)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/4112/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі № 334/804/13-а (2а/334/77/13) за позовом прокурора Ленінського району м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя, третя особа відкрите акціонерне товариство "Запорізький арматурний завод" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року прокурор Ленінського району м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, третя особа відкрите акціонерне товариство "Запорізький арматурний завод", в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення перерахунку пільгового стажу ОСОБА_1 на підставі заяви-повідомлення ВАТ "Запорізький арматурний завод" №177 від 27.04.2011р. про відкликання довідки №297 від 27.11.2003 р.; скасувати розпорядження №162639 від 16.06.2011р.; зобов'язати поновити виплату пільгової пенсії та здійснити виплату недоплачених сум пенсійних виплат з 01.07.2011р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком по Списку №1, отримував пенсію на пільгових умовах згідно п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". ВАТ "Запорізький арматурний завод" відкликало довідку, яка підтверджувала пільговий стаж відповідача, наслідком чого стало припинення виплати пенсії на пільгових умовах. Разом з тим, на думку позивача є всі правові підстави для виплати пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволені. Визнані протиправними дії відповідача щодо перерахування розміру пільгової пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви-повідомлення ВАТ "Запорізький арматурний завод" № 177 від 27.04.2011р. про анулювання та відкликання довідки №297 від 27.11.2003 р. Визнане протиправним та скасоване розпорядження №162639 від 16.06.2011р. про перерахунок пенсії ОСОБА_1 Зобов'язаий відповідач поновити розмір пільгової пенсії та здійснити виплату всіх недоплачених сум пенсійних виплат з 01.07.2011р.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку УПФУ з 12.11.2003р. (Протокол про призначення пенсії за віком за Списком №1 №1939 від 26.02.2004р.).

Для призначення пенсії позивачем була надана довідка ВАТ "Запорізькій арматурний завод" №297 від 25.11.2003р., якою підтверджене, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ "Запорізькій арматурний завод", а також пільговий характер його роботи за Списком №1 за періоди: з 25.06.1986р. по 30.08.1988р. термістом, постійно зайнятим у печей на гарячих роботах по 4 розряду, в чавуноливарному цеху.

Підставою для видачі ВАТ "Запорізькій арматурний завод" цієї довідки стали: ЄКТС, штатний розклад, особиста справа, розрахункові відомості, табель обліку робочого часу, накази про атестацію робочих місць.

Судами також встановлено, що 29.04.2011р. до управління надійшла заява-повідомлення ВАТ "Запорізький арматурний завод" №177 від 27.04.2011р. (оригінал якої в пенсійній справі на час розгляду справи відсутній), якою ВАТ "Запорізький арматурний завод" відкликало довідку №297 від 27.11.2003р. з посиланням на те, що ВАТ "Запорізький арматурний завод" не є правонаступником ЗВО "Арматуробудування", а 07.06.2011р. на адресу відповідача надійшла від ВАТ "Запорізький арматурний завод" нова довідка про пільговий характер роботи позивача на ВАТ "Запорізький арматурний завод" № 46 від 01.06.2011р., в якій було зазначено, що будь-які відомості про роботу ОСОБА_1 на ВАТ "Запорізький арматурний завод" або на ДП "Запорізький арматурний завод" відсутні.

З урахуванням цього, розпорядженням УПФУ №162639 від 16.06.2011р. був зменшений розмір пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із зменшенням пільгового стажу за Списком №1.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не проведені жодні перевірки з метою підтвердження достовірності інформації, отриманої від третьої особи, а спірне розпорядження прийняте без урахування всіх обставин та не містить правового обґрунтування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до п."а" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст.62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1, які робилися на підставі наказів підприємств, з відповідними печатками та підписами посадових осіб, підтверджують пільговий характер його праці, необхідний характер його праці, необхідний стаж роботи за списком №1 для призначення пільгової пенсії.

Крім того, відповідач не заперечував про наявність факту роботи ОСОБА_1 на відповідних посадах та відповідність зазначених у довідці відомостях первинним документам.

Згідно статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Діючим законодавством не передбачене відкликання виданих довідок про уточнення особливого характеру роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, тому це не може бути самостійною підставою для припинення виплати пенсії.

Таким чином, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що у відповідача не було підстав вважати, що документи, на підставі яких була призначена пенсія, є недостовірними, оскільки лише заяви-повідомлення третьої особи про відкликання уточнюючої довідки недостатньо для прийняття розпорядження про припинення виплати пенсії.

Суди вірно зазначили, що розпорядження №162639 від 16.06.2011р. є безпідставним та не відповідає вимогам закону, зокрема, у розпорядженні зазначено, що перерахунок здійснюється через зміну надбавки, що жодним чином не відображає правових підстав та обставин, які вплинули на прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Щодо наявності поважних причин для поновлення строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку щодо наявності поважних причин для поновлення строку звернення до суду, оскільки суди прийняли до уваги похилий вік позивача, його майновий стан та вжиття ним різних заходів для захисту свого порушеного права.

Щодо заміни позивачем предмету позову після початку судового розгляду справи, суди вірно зазначили про безпідставність доводів відповідача щодо неможливості їх прийняття, оскільки це не вплинуло на правильність рішення суду. Так, позивач в позові просив визнати дії відповідача щодо проведення перерахунку пільгового стажу ОСОБА_1, а згодом уточнив вимоги та просив скасувати спірне розпорядження. По суті оскаржувані дії відповідача і полягали у прийнятті цього розпорядження, тому суди вірно зазначили, що така зміна позовних вимог є лише їх уточненням, а не зміною предмету позову.

Доводи відповідача про те, що період праці ОСОБА_1 на ЗВО "Арматуробудування" повинен бути підтверджений саме цим підприємством або його правонаступником, яким не є ВАТ "Запорізькій арматурний завод", вірно не прийняті судами до уваги, оскільки відповідач зазначав, що у судовому засіданні були долучені статути ЗВО "Арматуробудування" та ДП "Запорізькій арматурний завод", згідно яких ВАТ "Запорізькій арматурний завод" не може бути правонаступником ВО "Запоріжпромарматура", тому не може видавати уточнюючу довідку. Разом з тим, всі ці обставини відповідач мав з'ясовувати не в судовому засіданні, а під час прийняття спірного розпорядження.

Щодо посилання на судові рішення, якими були встановлені обставини, що не підлягають доведенню під час розгляду цієї справи, суди вірно зазначили, що такі рішення (справа № 0814/309/2012, 0814/8317/2012) набрали чинності після того, як відповідач прийняв спірне розпорядження, та йому не було відомо про встановлені судами факти.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя - відхилити.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: