Справа № 807/3604/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2015-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2015 рокум. Ужгород№ 807/3604/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В. ,

при секретарі - Cтенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ,

відповідача: Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області - представник Михайлов А.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 8 травня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 травня 2015 року.

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області, Відповідач) про визнання нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 12.11.2014 року №, № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 12.11.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані наступним. В акті перевірки в п.2.1.3 розділу 2.1 «Єдиний податок» викладено, «фактично на банківські рахунки НОМЕР_3 відкритий ФОП ОСОБА_2 в АТ « 0ТП Банк» та на НОМЕР_4 відкритий в Закарпатському РУ АТ «Приватбанк» для здiйcнeння господарської діяльності, за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, надійшли кошти в сумі 918583,00 грн. зокрема: - за «реалізовані квитки», «сплата тарифу перевізнику» - в сумі 899261,00 грн.; - «із призначенням платежу внесення власних заощаджень» - в сумі 200,00 грн.; - «відшкодування дотацій» - в сумі 19122,00 грн. Відповідачем не враховано, що відповідно до п.292.11 ст.292 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до складу доходів платника єдиного податку не включаються суми коштів цільового призначення, що надійшли від Пенсійного фонду та інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, з бюджетів або державних цільових фондів, у тому числі в межах державних або місцевих програм, отже є безпідставним включення до складу доходів відшкодування дотацій отриманих відповідно до договору від 17.11.2011 року №00118 укладеного з Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Тячівського районного центру зайнятості про працевлаштування на постійну роботу безробітної особи, оскільки згідно п.2.1.2 даного Договору Центр зайнятості зобов'язується надавати Роботодавцю дотацію у порядку та розмірах визначених цим Договором та Порядком; Крім того, позивач зазначає, що в тому ж п. 2.1.3 розділу 2.1 «Єдиний податок» викладено, що відповідно до квитково-касових листів, наданих для перевірки за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 СПД-ФО ОСОБА_2 отримав готівкових коштів за реалізовані квитки на автостанціях по маршруту в сумі 153484,35 грн. (фактично вартість реалізованих квитків, реалізацію яких отримано готівкові кошти складає 175837,71). Вищевказані готівкові кошти СПД-ФО ОСОБА_2 не було враховано в декларації платника єдиного податку. Зазначає, що перевіряючими зроблено безпідставні висновки про отримання готівкових коштів на підставі квитково-касових листів та не включення відповідних сум до доходу платника єдиного податку, оскільки згідно з п.292.6 ст. 296 ПК України - датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Відповідно до пп.1.2. п.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок використання типових форм документів для регулярних пасажирських перевезень у міжнародному сполученні затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1133 від 01.12.2006 року (чинний на момент спірних правовідносин) - дорожній лист автобуса в міжнародному сполученні та квитково-касовий лист (для міжнародного сполучення) типової форми є для перевізника підставою для обліку транспортної роботи, роботи водіїв та списання витраченого пального на загальний пробіг автобуса-міжнародному сполученні, а також для взаєморозрахунків між перевізником замовником на надання транспортних послуг. Таким чином позивач вважає, що квитково-касовий лист не являється тим документом, а саме розрахунковим, який підтверджує отримання готівки за продані товар чи надану послугу.

Відповідно до Постанови Вищого Господарського суду України від 26.09.2012 року у справі №5015/970/12 - згідно «до п.115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997, перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Самостійно продаж квитків може здійснюватись водієм автобусу в разі відсутності у населеному пункті автостанції або агентства з продажу квитків, а також після закриття квитково-касової відомості на автостанції (відомість 20-АСС). Згідно ст. 36 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автостанції надають автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів, згідно з розкладом руху. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті

При виконанні регулярних пасажирських перевезень водій автобуса повинен мати при собі, зокрема, відомість продажу квитків (відомість 20 АСС) та квитково-касовий лист. Позивач вважає, що , норма вищевказаного Закону визначає, що підтвердженням виконання рейсів є: відомість 20 АСС (відомість продажу квитків), яка видається автостанцією водіям відповідача після завершення продажу квитків на рейс і є підставою для проведення взаєморозрахунків між сторонами договору; квитково-касовий лист, в якому відображається кількість і сума проданих квитків; дорожній лист, який передається диспетчеру для отримання відмітки про час прибуття.»

Також, відповідно до умов Договору про надання послуг автостанцією перевізникові від 10.01.2012 року укладений ЗАТ ВКК «Еталон» та ФОП ОСОБА_2, предметом договору якого є те, що Власник за завданням Перевізника надає йому на території своїх автостанцій комплекс обов'язкових послуг пов'язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» і Правил. Згідно п.3.5 вищевказаного Договору - за окремим погодженням сторін, сума коштів від реалізації квитків через поточні каси автостанцій згідно п.п.3.1 та 3.2 може видаватися готівкою щоденно представникам перевізника у порядку встановленому Постановою Нацбанку України від 02.02.1995 року №21 «Про затвердження порядку ведення касових операцій у народному господарстві України», тобто відповідно до діючої на момент виникнення спірних відносин Постанови Нацбанку «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №637 від 15.12.2004 року (із подальшими змінами та доповненнями). Відповідно до п.2.6 даного Положення - підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд такі задоволити з вищевикладених мотивів.

Представник Відповідача в судому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд у задоволенні таких відмовити, із мотивів, наведених у поданому запереченні .В запереченні вказав, що позовні вимоги є безпідставними виходячи з наступного. На підставі чинного законодавства та наказу ДПІ в Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області №413 від 26.09.2014 року, ревізорами ГУ Міндоходів у Закарпатській області, ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

Перевіркою зафіксовані порушення, а саме: відповідачем. не забезпечено зберігання документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; встановлено несвоєчасну сплату єдиного податку за 2013 рік в сумі 549,60 грн, до ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закаратській області не подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого них податку (форма № 1-ДФ) за 1 квартал 2013 року; порушено пп. 2 п. 291.4 ст. 291, п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України 02.12.2010р. №2755-ІУ із змінами та доповненнями, за що донараховано сплати єдиного податку із суми перевищення граничного обсягу доходу платника єдиного податку за ставкою 15 відсотків в сумі 14163,11 грн.; порушено пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.1 п. 177.2 , п. 177.10 ст. 177 розд. VІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, за що донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік в сумі 174223,68 грн.; ч.І п. 2 ст. 6, ч. 2 п. 1 ст. 7 розд. III, п. 11 ст. 8 Закону України 08.07.2010 року №2464-/Т «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами доповненнями, в результаті чого перевіркою визначено суму податкових зобов'язань єдиного соціального внеску за 2013 рік в сумі 76811,91 грн.; та, відповідно до абзацу 3 п. 299.9 ст. 299 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-/Т, із змінами та доповненнями, анульовано реєстрацію платником єдиного податку СПД-ФО ОСОБА_2 Перевіркою достовірності визначення в податковій декларації обсяг доходу встановлено, що за 2012 рік СПД-ФО ОСОБА_2 задекларований обсяг доходу в сумі 903227,51 грн. Проведеною перевіркою, на підставі наявних документів, встановлено його заниження в сумі 191193,20 грн.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків..

Судом встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрований фізичною особою-підприємцем Тячівською державною адміністрацією 04.02.2004 року про що видано свідоцтво з реєстраційним записом №1006521 (а.с.59). В ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області взятий на податковий облік, що підтверджується довідкою форми №4-ОПП №4967 від 24.02.2004 року.(а.с.60) З 1 жовтня 2011 року по теперішній час здійснюю діяльність на спрощеній системі оподаткування.

На підставі наказу № 413 та направлень №№ 376/17-02, 377/17-02, 378/17-02 від 26.09.2014 року ДПІ у Тячівському районі проведено позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності Позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року та правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року. За результатом проведеної перевірки було складено Акт № 1593/17-02/НОМЕР_2 від 21.10.2014 року (далі Акт).

В ході проведення перевірки встановлено, що у період 01.10.2011 року по 31.12.2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснював такий вид діяльності « 49.36 Інший пасажирський наземний транспорт. Згідно Акту , фізична особа - підприємець ОСОБА_2 оподаткування одержаних доходів від провадження діяльності з 01.10.2011 по 31.12.2013, здійснював на спрощеній системі оподаткування при сплаті єдиного податку та був платником :

єдиного податку; податку на доходи фізичних осіб із найманих працівників;

єдиного внеску фізичної особи - підприємця:

єдиний внесок фізичної особи"- підприємця як роботодавця.

Перевіркою питань щодо декларувань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 доходу у період з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р. здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування та задекларував валовий дохід: за 2011 рік в сумі 446603,94 грн., за 2012 рік в сумі 90322751,грн., за 2013 рік - в сумі 950000,0 грн. таким чином, за період перевірки з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не заявляв суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню. Перевіркою та судом встановлено, що позивач у періоді перевірки здійснював зовнішньо-економічну діяльність по надання міжнародних пасажирських перевезень власними автобусами, згідно затверджених маршрутів - «Тячів - Москва» та «Мукачево -Москва».

Квитки на проїзд пасажирів на міжнародному маршруті ФОП ОСОБА_2 («Перевізник») реалізовує через автостанції відповідно до укладених договорів із власниками автостанцій:

-Договір від 29.12.2010 №497 із ВАГ «Закарпатавтотранс» - грошові кошти в розмірі 83% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок «Перевізника»;

-Договір від 10.01.2012 №б/н із ЗАТ ВКК «Еталон» - грошові кошти в розмірі 85% від

суми вартості за тарифом реалізованих квитків підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок «Перевізника»; (а.с. 55)

-Договір від 01.01.2012 №01/СК39(1) із ПП «Гал-Всесвіт» - при реалізації квитків на

автобусні маршрути, сума виручки за перевезення пасажирів розподіляється у співвідношенні «Виконавець» - 15% (винагорода). «Перевізник» - 85%. Крім того", для реалізації квитків СПД-ФО ОСОБА_2 із Приватбанк укладено договір еквайрингу від 03.05.2012 № 191

Під час перевірки та в судовому засіданні зокрема було встановлено, що за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 року позивач обравши відповідно до глави 1 розділу XIV Кодекс) спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, здійснював діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку платниками єдиного податку II групи та а сплачував до бюджету єдиний податок.

Перевіркою достовірності визначення в податковій декларації обсягу доходу встановлено: за період з 01.10.2011 по 31.12.2011 позивачем задекларовано обсяг доходу в сумі 10785,00 грн. (Обсяг виручки від реалізації послуг наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році з 01.01.2011 по 31.12.2011 задекларовано в сумі 446603,94 грн.). Проведеною перевіркою, на підставі наявних документів, не встановлено його завищення чи заниження.

Однак, за 2012 рік СПД-ФО ОСОБА_2 задекларовано обсяг доходу в сумі 903227,51 грн. Проте проведеною перевіркою, встановлено його заниження в сумі 191193,20 грн.

Відповідач стверджує, що заниження обсягу доходу виникло за рахунок того, що СПД-ФО ОСОБА_2 у податковій декларації платника єдиного податку за 2012 та 2013 роки не відображено суму готівкових коштів, які отримано на автостанціях за реалізовані квитки, а саме: у податковій декларації платника єдиного податку за 2012 рік поданій до ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області 09.02.2013 за № СПД-ФО ОСОБА_2 задекларовано загальну суму доходу з наростаючим підсумком за 2013 рік в сумі 903227,51 грн.

Фактично на банківські рахунки НОМЕР_3. відкритий СПД-ФО ОСОБА_2 в АТ «ОТП Банк» та па НОМЕР_4. відкритий СПД-ФО ОСОБА_2 в Закарпатському РУ АТ «Приватбанк». для здійснення господарської діяльності, за період з 01.01.2012 по 3 1.12.2012. надійшли кошти в сумі 918583.00 грн., зокрема:

- «за реалізовані квитки», «сплата тарифу перевізнику» в сумі 899261,00;

- Із призначенням платежу «внесення власних заощаджень» - в сумі 200,00 грн;

- Відшкодування дотацій - в сумі 19122,00 грн.

Позивач вважає, що перевіряючими не враховано-що відповідно до п.292.11 ст.292 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до складу доходів платника єдиного податку не включаються суми коштів цільового призначення, що надійшли від Пенсійного фонду та інших фондів загальнообов'язкового державні соціального страхування, з бюджетів або державних цільових фондів, у тому числі в меж державних або місцевих програм, отже є безпідставним включення до складу доходів відшкодування дотацій отриманих відповідно до договору від 17.11.2011 р. №00118 укладеного з Фондом загальнообов'язкового державного соціальні страхування України на випадок безробіття в особі Тячівського районного центру зайняту про працевлаштування на постійну роботу безробітної особи, оскільки згідно п.2.1.2 даного Договору Центр зайнятості зобов'язується надавати Роботодавцю дотацію у порядку та розмірах визначених цим Договором та Порядком. Судом досліджено договір № 00118 про працевлаштування безробітного з наданням дотацій від 17.11.2011 р. (а.с.50-54) Суд приймає наданий належний доказ, проте аналіз Договору не впливає на суть перевищення суми доходів платника єдиного податку.

Відповідно до квитково-касових листів, за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 СПД-ФО ОСОБА_2 отримав готівкових коштів за реалізовані квитки на автостанціях по маршруту в сумі 153484.35 грн.. (фактично вартість реалізованих квитків, за реалізацію яких отримано готівкові кошти складає 175837,71). Вищевказані готівкові кошти СПД-ФО ОСОБА_2 не було враховано в декларації платника єдиного податку. Отримання вищезазначених готівкових коштів за реалізовані квитки підтверджується наданим позивачем для суду Квитково-касовими листами.

Крім того, за Договорами про надання послуг автостанцією перевізникові( а.с.149-163) грошові кошти в розмірі 85 % від суми вартості за тарифом реалізованих квитків , а також 85% отриманих коштів від обов'язкового страхування пасажирів підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок перевізника. Однак, як ствердив і сам позивач в суді, за даними договорами розрахунок з ним як із перевізником здійснювався готівкою, а отже на розрахунковий рахунок позивача вказані кошти не надходили.

Суд зауважує, що позивачем надано суду квитково-касові листи за 2012 рік ( спірний період), при цьому деякі з них не включені до акту перевірки за переліком (а.с.16-18), що свідчить про те, що під час перевірки не всі враховані квиткові- касові листи, а розмір отриманих готівкових коштів, є ще більшим, ніж той, що визначений за актом перевіркиПроте позивач як у позовній заяві, так і у судових засіданнях, вважає, що перевіряючими зроблено безпідставні висновки про отримання готівкових коштів на підставі квитково-касових листів та не включення відповідних сум до доходу платника єдиного податку, оскільки згідно з п.292.6 ст. 296 ПК України - датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Відповідно до пп.1.2. п.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок використання типових форм документів для регулярних пасажирських перевезень у міжнародному сполученні - затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1133 від 01.12.2006 року (чинний на момент спірних правовідносин) - дорожній лист автобуса в міжнародному сполученні та квитково-касовий лист (для міжнародного сполучення) типової форми є для перевізника підставою для обліку транспортної роботи, роботи водіїв та списання витраченого пального на загальний пробіг автобуса-міжнародному сполученні, а також для взаєморозрахунків між перевізником і замовником на надання транспортних послуг. Тому позивач вважає, що квитково-касовий лист не являється тим документом, а саме розрахунковим, який підтверджує отримання готівки за продані товар чи надану послугу.

Відповідно до п.3 даної Інструкції - після оформлення квитків на рейс у нижній частині квитково-касового листа касир (або вповноважена особа) записує дані про реалізовані квитки на суму оплати за проїзд, а в разі повернення квитків записує їх кількість та повернуту суму коштів і передає його водієві.

Згідно ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-111 від 05.04.2001 року документи, на підставі яких здійснюються пасажирські перевезення є для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до Постанови Вищого Господарського суду України від 26.09.2012 року у справі №5015/970/12 - згідно «до п.115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997, перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Самостійно продаж квитків може здійснюватись водієм автобусу в разі відсутності у населеному пункті автостанції або агентства з продажу квитків, а також після закриття квитково-касової відомості на автостанції (відомість 20-АСС). Згідно ст. 36 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автостанції надають автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів, згідно з розкладом руху. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті При виконанні регулярних пасажирських перевезень водій автобуса повинен мати при собі, зокрема, відомість продажу квитків (відомість 20 АСС) та квитково-касовий лист. Так, позивач вважає, що норма вищевказаного Закону визначає, що підтвердженням виконання рейсів є: відомість 20 АСС (відомість продажу квитків), яка видається автостанцією водіям відповідача після завершення продажу квитків на рейс і є підставою для проведення взаєморозрахунків між сторонами договору; квитково-касовий лист, в якому відображається кількість і сума проданих квитків; дорожній лист, який передається диспетчеру для отримання відмітки про час прибуття.».

Однак позивач суду такі докази не надав, як і не надано їх було під час перевірки.

Проте суд оглянувши в судовому засіданні та ретельно дослідивши квитково-касові листи (наявні в матеріалах справи) та проаналізувавши «Загальні положення» Інструкції про порядок використання типових форм документів для регулярних пасажирських перевезень у міжнародному сполученні - затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1133 від 01.12.2006 року приходить до висновку, що Квитково-касові листи є документом, в якому чітко зазначені суми грошових коштів, які видавалися перевізнику готівкою. Тому суд приходить до висновку, що Квитково-касові листи, надані суду, та заактовані перевіркою є належними та допустимими доказами. А з аналізу вищезазначених Квитково-касових листів вбачається, що мало місце заниження доходу в сумі 191193,20 грн. Тобто, заниження обсягу доходу виникло за рахунок того, що СПД-ФО ОСОБА_2, Р.Ю. у податковій декларації платника єдиного податку за 2012 - не відображено суму готівкових коштів, які отримано на автостанціях за реалізовані квитки.

Відповідно до квитково-касових листів, наданих для перевірки та суду, за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 СПД-ФО ОСОБА_2 отримав готівкових коштів за реалізовані квитки на автостанціях по маршруту в сумі 153484.35 грн.. (фактично вартість реалізованих квитків, за реалізацію яких отримано готівкові кошти складає 175837,71), Вищевказані готівкові кошти СПД-ФО ОСОБА_2 не було враховано в декларації платника єдиного податку.

Відповідно до пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу доходом фізичної особи -підприємця - платника єдиного податку є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначений п. 292.3 ст. 292 ПКУ.

Крім того позивач зазначає, що відповідно до умов п.3.5 Договору про надання послуг автостанцією перевізникові від 10.01.2012 року укладений ЗАТ ВКК «Еталон» та ФОП ОСОБА_2 (а.с.55-58) - за окремим погодженням сторін, сума коштів від реалізації квитків через поточні каси автостанцій згідно п.п.3.1 та 3.2 може видаватися готівкою щоденно представникам перевізника у порядку встановленому Постановою Нацбанку України від 02.02.1995 року №21 «Про затвердження порядку ведення касових операцій у народному господарстві України», тобто відповідно до діючої на момент виникнення спірних відносин Постанови Нацбанку «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №637 від 15.12.2004 року (із подальшими змінами та доповненнями). Відповідно до п.2.6 даного Положення - підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. У судовому засіданні позивач неодноразово підтвердив факт отримання готівки на автостанціях за надані послуги перевезення.

Проте, суд критично оцінює надані відповідачем до заперечення як доказ копії листа-відповіді від ПрАТ ВКК «Еталон» №402/09 від 27.10.2014 року та актів взаємних розрахунків ПрАТ ВКК «Еталон» та СПД-ФО Р.Ю. за періоди з 01.10.2011 по 31.12.2011рр., 01.01.2012 по 31.12.2012рр., 01.01.2013 по 31.12.2013 рр., 01.01.2014 по 30.09.2014 рр. Дані документи не можливо вважати достатніми та належними доказами оскільки вони не були наявні під час проведення перевірки господарської діяльності Позивача. Так, запит наданий відповідачем до ПрАТ ВКК «Еталон» був 17.10.2014 року, а перевірка проводилась з 06.10.2014 р. по 14.10.2014 р. Також, жодний з актів взаємних розрахунків не містить підпису Позивача як сторони даного документу.

Позивач здійснюючи свою діяльність являється платником II групи єдиного податку та здійснює діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, встановлено перевищення такого обсягу, а саме:

Відповідно до п.291.4 ст.291 Податкового кодексу, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

... 2) друга група - фізичні особи підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб: обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. Однак за період з 01.01.2012 по 31.12,2012 СПД-ФО ОСОБА_2 на поточні рахунки, відкриті в банківських установах для здійснення господарської діяльності та готівкою, відповідно до квитково-касових листів, отримав дохід в сумі 1094420.71 грн.

Отже, СПД-ФО ОСОБА_2 в порушення абзацу 2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу, не дотримано умови здійснення господарської діяльності із застосуванням II групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. Сума перевищення обсягу доходу склала 94420.71 грн. (1094420.71 грн. - 1000000.00 грн.)

Відповідно до абзацу 3 п.299.9 ст.299 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ. із змінами та доповненнями, реєстрація платником єдиного податку СПД-ФО ОСОБА_2 підлягає анулюванню, про що і зазначено в Акті.

Питання щодо форм розрахунків, які використовуватися платником єдиного податку при отриманні доходу, встановлено, що розрахунки за реалізовані товари здійснюються як в безготівковій так і в готівковій формі.

Перевіркою питань щодо отримання доходу від здійснення видів діяльності, які не дають права на застосування спрощеної системи оподаткування, не встановлено здійснення таких видів діяльність.

Щодо правильності застосування ставки єдиного податку встановлено:

Відповідно до п.293.1 ст.293 Податкового кодексу, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно із п.293.2 ст.293 Податкового кодексу фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 293.4 ст.293 Податкового кодексу визначено, що Ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої і п'ятої груп у розмірі 15 відсотків:

1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і 5 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу:

Як вже встановлено судом, що позивач ОСОБА_2 в 2012 році перевищив обсяг доходу, визначений для платників єдиного податку II групи. Сума перевищення такого доходу склала 94420,71 грн, тому суд вважає правомірним рішення ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській область, що до суми перевищення необхідно застосувати ставку єдиного податку в розмірі 15 відсотків та нарахувати єдиний податок в сумі 14163,11 грн. (94420.71 грн. х 15%).

Відповідно до ст. 123 Податкового Кодексу України, ДПІ в Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області було правомірно застосовано і штрафні фінансові санкції у сумі 5340,78 грн.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись нормами чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2014 року є необґрунтованими, а тому слід відмовити в скасуванні даного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, позивач просить визнати податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 року № за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 217779,60 грн. (в .ч. основний платіж - 174223,68 грн. та штрафна (фінансова) санкція - 43555,92 грн. ) неправомірним. Проте суд приходить до висновку у відмові в задоволення даної позовної вимоги, виходячи з наступного.

Як встановлено попередньо, позивачем СПД-ФО ОСОБА_2 в порушення абзацу 2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу, не дотримано умови здійснення господарської діяльності із застосуванням II групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Оскільки, Позивач перехід на застосування іншої ставки єдиного податку не здійснив, з 01.01.2013 в нього виникає обов'язок переходу на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом.

В порушення п. 177.5 ст. 177, пп. 177.5.2 п. 177.5 ст.177, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу Позивачем не подано податкову декларацію. Тому перевіркою правильності визначення загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, встановлено його заниження в сумі 1 178 657,17 грн.

Заниження загального оподатковуваного доходу, за 2013 рік виникло за рахунок допущення СПД-ФО ОСОБА_2 наступних порушень податкового законодавства.

Відповідно до виписок з поточних банківських рахунків відкритих СПД-ФО ОСОБА_2 наданих для перевірки, за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 р. на рахунки надійшли кошти в загальній сумі 951635,79 грн. із призначенням платежу «за реалізовані квитки», «Сплата тарифу перевізнику».

Відповідно до квитково-касових листів, наданих для перевірки та наявних в матеріалах справах, СПД-ФО ОСОБА_2 за реалізовані квитки на автостанціях «Сколе», «Стрий», «Трускавець» отримав готівкові кошти в сумі 227 021,38 грн. Що відповідно до вищенаведеного є доходом.

За період з 01.01.2013 по 31 12.2013 р. на формування валових витрат СПД-ФО ОСОБА_2 впливали заробітна плата найманим працівникам, витрати на розрахунково-касове обслуговування, сплата єдиного соціального внеску.

Перевіркою визначено вартість документально підтверджених витрат за період з 01.01.2013 по 31.12.2013. пов'язаних із здійсненням діяльності, в сумі 137618,83 грн.

Заниження вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності виникло за рахунок наступного:

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 розділу IV Податкового кодексу об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно із п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до операційної діяльності згідно з розділом III Податкового кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу IIІ Податкового кодексу України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.138.4. п.138.6 - 138.9. пп.138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст.138 цього Кодексу

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті ;39 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-Vl із змінами та доповненнями встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. ДПІ у Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області СПД-ФО ОСОБА_2 вручено лист щодо надання документів від 30.09.2014 № 5488/1702.

На підставі документів, наданих для перевірки СПД-ФО ОСОБА_2 (виписок з банківських рахунків, договорів, книг нарахування заробітної плати, відомостей виплати заробітної плати), перевіркою відповідно до п.138.1 ст.138 розділу 111 Податкового кодексу визначено вартість документально підтверджених витрат пов'язаних із здійсненням діяльності СПД-ФО ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року в сумі 137618,83 грн, що включає: Заробітна плата найманим працівникам - 90302,94 грн., сплата ЄСВ - 37820,85 грн., за розрахунково-касове обслуговування - 9495,04 грн.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу за період 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. встановлено його заниження в сумі 1041038,34 грн., що виникло внаслідок порушення податкового законодавства.

Таким чином, за порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.177.1 п.177.2 , п.177.10 ст. 177 розд. VІ Податкового кодексу України Позивачу правомірно донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік у сумі 174 223,68 грн.

Відповідно до ст. 123 Податкового Кодексу України, ДПІ в Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області було застосовано і штрафні фінансові санкції у сумі 43555,92 грн.

Розглянувши позовну вимогу щодо незаконності визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 76811,91 грн. та визнання Рішення № від 12.11.2014 р. неправомірним, суд вважає її необґрунтованою виходячи з наступного.

Пунктом 4 частини і статті 4 Закону України від 08.07.2010р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є - фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України від 08 липня 2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску .на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як встановлено попередньо, позивачем СПД-ФО ОСОБА_2 в порушення абзацу 2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу, не дотримано умови здійснення господарської діяльності із застосуванням II групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. Оскільки, СПД-ФО ОСОБА_2 переходу на застосування іншої ставки єдиного податку не здійснив, з 01.01.2013 у нього виникає обов'язок переходу на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом.

Відповідно до п.3.2 п.З «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 20 вересня 20 і3 р. № 1628 24160 встановлено, що фізичні особи -підприємці формують та подають до контролюючого органу звіт самі за себе один раз в рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. За період, що перевірявся. СПД-ФО ОСОБА_2 подавав звіти платника - єдиного податку.

За період з 01.01.2013 по 31.12.2013 ОСОБА_2 дохід, отриманий від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок не декларувався. Так, судом встановлено його заниження в сумі 1041038,34 грн

Відповідно до ч.2 п. 1 ст. 7 розділу ІІІ Закону України від 08.07.2010 р. 2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено: єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону. - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 11 статгі 8 Закону України від 08 липня 2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34.7 відсотка визначеної пунктами 2 та З частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 3 статті 7 Закону України від 08 липня 2010 р. .№2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до частини 4 пункту 1 статті 1 Закону України від 08 липня 2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальна величина бази нарахування єдиною внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п. 4.10 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 09 вересня 2013 року № 454 (далі - Порядок № 454). фізичні особи - підприємці, крім фізичних осіб -підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до Порядку № 454.

Згідно із п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, фізичні особи - підприємці, подають податкову декларацію за результатами звітного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду.

Судом встановлено, що Позивач - платник податків, який перевірявся, в 2013 році отримав чистий оподатковуваний дохід протягом 12 місяців.

За рахунок заниження СПД-ФО ОСОБА_2 доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, за період, що перевірявся, відбулося заниження єдиного внеску в сумі 76811,91 грн.

Таким чином, за порушення ч, 1 п. 2 ст. 6. ч, 2 п. 1 ст. 7 розд. III. п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, рішенням № від 12.11.2014 року правомірно та законно визначено суму податкових зобов'язань єдиного внеску за 2013 рік в сумі 76811,91 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову та визнанні нечинними та скасуванні податкових повідомлень-рішень ДПІ в Тячівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 12.11.2014 року № , № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 12.11.2014 р. слід відмовити повністю..

Під час звернення до суду позивачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 490,00 грн. згідно квитанції №0.0.348157178.2 від 13.02.2015 року, ( а.с.33).

Згідно ст..94 КАС України та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", з позивача слід стягнути, з врахуванням ставки збору (встановленої пп.1 п.3. ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір") та суми сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору (згідно квитанції №12727.98.2 від 19.11.2014 року) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4382,00 грн.

Керуючись статтями 17,71,86,94,160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2014 року № , № та вимоги про сплату боргу ( недоїмки) № від 12.11.2014 року -відмовити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, податковий номер - НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 4382,00 (чотири тисячі триста вісімдесят дві гривні, 00 копійок) з зарахуванням коштів до спеціального фонду (отримувача - УК у м. Ужгород, код ЄДРПОУ отримувача - 38015610, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Закарпатській області, МФО 812016, рахунок № 4002, код класифікації доходів 22030001, Код ЄДРПОУ суду 35231455).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяТ.В. Скраль