Справа № 813/6066/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 876/487/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 02.09.2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати, з врахуванням уточнених позовних вимог, податкові повідомлення рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області від 07.07.2014 року № з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 83491,67 грн. (в т.ч. за основним платежем 68793,34 грн., штрафна санкція 16698,33 грн.); податкове повідомлення-рішення від 07.07.2014 року № по податку на додану вартість на загальну суму 108572,52 грн. (в т.ч. за основним платежем 86862 грн., штрафна санкція 21715,52 грн.); рішення від 07.07.2014 року № на суму 140946,80 грн., штрафна санкція 14094,68 грн. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2014 року № Ф - на суму 140946,80 грн. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно наказу від 13 лютого 2014 року Дрогобицької ОДПІ № 137 призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року терміном з 24.02.2014 року на 10 робочих днів.

24 лютого 2014 року Дрогобицькою ОДПІ прийнято наказ № 190 про зупинення документальної планової виїзної перевірки з 24.02.2014 року на 90 календарних днів з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк у зв'язку з зобов'язанням відновити втрачені документи.

27.05.2014 року виписано направлення на проведення планової виїзної перевірки ПП ОСОБА_1 в зв'язку зі спливом терміну 90 календарних днів, які було надано підприємцю для відновлення документів, яке 27.05.2014 року вручено платнику.

З 27 травня 2014 року терміном 10 робочих днів проводилася документальна планова виїзна перевірка Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, за результатами якої складено Акт від 16 червня 2014 року № 442/17-02/НОМЕР_5 «Про результатами документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

Під час проведення планової перевірки встановлено, що ПП ОСОБА_1 не надано податкових накладних, накладних, договорів, договорів поставки тощо щодо господарських відносин з контрагентами постачальниками ПП «Поляріс Лайт» та ТзОВ «Металбуд Центр», ТзОВ «Імпап», в яких протягом 01.01.2011 року-30.09.2011 року було придбано ТМЦ на суму 406186,75грн., внаслідок чого підприємцем документально не підтверджено факт придбання ТМЦ на суму 406186,75грн. (без ПДВ ), чим порушено пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI. Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, що підлягає сплаті до бюджету, в результаті вищевикладеного порушення в п.2.1.2. акту перевірки, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2011 рік не нараховано та не сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 66793,34 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року встановлено: заниження податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму - 86862,08грн., а саме за січень 2011 року ПДВ в сумі - 3739,92 грн., за лютий 2011 року ПДВ в сумі -11599,94,за березень 2011 року ПДВ в сумі - 4504,18 грн.,за квітень 2011 року ПДВ в сумі -6175,11грн.,за травень 2011 року ПДВ в сумі - 7662,49 грн., за червень 2011 року ПДВ в сумі - 17011,90 грн., за липень 2011 року ПДВ в сумі - 5520,84 грн., за серпень 2011 року ПДВ в сумі 13773,26 грн., за вересень 2011 року ПДВ в сумі -16880,70 грн.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за 2011 рік занизив чистий дохід з якого нараховується єдиний соціальний внесок в сумі 406186,75 грн. (34,7 %).

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено порушення п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ, яке викладене п.2.5.2. акту перевірки, в результаті чого донараховано єдиного внеску в сумі 140946,80 грн. (34,7 %).

На підставі Акту перевірки Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.07.2014 року № з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 83491,67 грн. (в т.ч. за основним платежем 68793,34 грн., штрафна санкція 16698,33 грн.); податкове повідомлення-рішення від 07.07.2014 року № по податку на додану вартість на загальну суму 108572,52 грн. (в т.ч. за основним платежем 86862 грн., штрафна санкція 21715,52 грн.); рішення від 07.07.2014 року № на суму 140946,80 грн., штрафна санкція 14094,68 грн. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2014 року № Ф - на суму 140946,80 грн. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як випливає із змісту акту перевірки та пояснень відповідача суть порушення полягала саме у відсутності на момент перевірки податковим органом оригіналів податкових та видаткових накладних, що, в свою чергу, не дає права позивачеві відносити суми податку за ними до складу податкового кредиту та валових витрат, у зв'язку із чим позивачем було занижено власне податкові зобов'язання з ПДВ, податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (при нарахуванні сум податку без отримання податкової накладної підтверджується: транспортним квитком, готельним рахунком або рахунком, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця; касовими чеками, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку).

Відтак, згідно зазначених вимог ПК України, підставою, яка позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними (чи іншими документами, визначеними ПК України), або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 ПК України. Отже, формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими податковими накладними.

Згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтвердженні витрати, що включаються до складу валових витрат виробництва (обігу).

До витрат операційної діяльності включається собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати. Конкретний перелік цих витрат наведено в пунктах 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктах 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 ПК України. Всі інші понесені підприємцем витрати не можуть враховуватися для обчислення об'єкта оподаткування.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 та пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Судом першої інстанції було досліджено надані позивачем оригінали та копії первинних документів (договорів, податкових та видаткових накладних, банківських виписок тощо) у підтвердження правомірності віднесення ним до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість та до валових витрат витрат по господарських відносинах з контрагентами постачальниками ПП «Поляріс Лайт», ТзОВ «Металбуд Центр» та ТзОВ «Імпап».

Також судом встановлено, що 24.02.2014 року платником податків ОСОБА_1 надано лист в якому він повідомляє, що не може представити документи та просить відповідно до п 44.5 ст. 44 ПК України зупинити перевірку на 90 календарних днів для відновлення документів. 24.02.2014 року Дрогобицькою ОДПІ видано наказ № 190 про зупинення документальної виїзної перевірки з 24.02.2014 року, яким терміни проведення перевірки перенесено на 90 календарних днів.

ФОП ОСОБА_1 пояснив, що будь - яких підтверджуючих документів щодо обставин втрати та поновлення документів у нього немає, оскільки останні весь час були в нього наявними, а лист про їх втрату був підготовлений на пропозицію перевіряючих у зв'язку із суспільно-політичною ситуацією, яка склалася в Україні взимку 2014 року та потребою у відстроченні перевірки.

На підтвердження наявності документів до позову позивачем були долучені їх копії, які знаходяться у матеріалах справи.

Абзац 1 п. 44.6. ст. 44 ПК України передбачає: у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Разом з тим суд вважає, що визнання факту відсутності первинних документів на час складання податкової звітності за вказаних вище умов, при фактичній наявності таких документів на час складання податкової звітності, не може бути обґрунтованою підставою для висновку про заниження платником податків грошових зобов'язань.

У зв'язку із обставинами, наведеними у акті перевірки, та твердженнями відповідача щодо відсутності документів, що підтверджують включення сум податку до складу податкового кредиту, слід зауважити, що згідно абз.2 п.198.6 ст.198 ПК України, у разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У даному випадку суд вказує на ту обставину, на яку не звернуто уваги податковим органом, а саме: що платник податків може бути притягнутий до передбаченої ПК України відповідальності за не підтвердження на момент його перевірки податковим органом суми податку на додану вартість, попередньо включеної до складу податкового кредиту. Така відповідальність за незабезпечення зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю встановлена п.121.1 ст.121 ПК України.

У той же час, серед підстав для самостійного визначення контролюючим органом сум грошових зобов'язань, перелік яких встановлений п.54.3 ст.54 ПК України, немає такої підстави як не підтвердження на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сум податку, попередньо включених до складу податкового кредиту. Тобто, в ПК України не йдеться про донарахування податкового зобов'язання у вигляді сум податку на додану вартість, включених до складу податкового кредиту, за наявності податкової накладної, яка була відсутня тільки на момент перевірки, а не відсутня взагалі. А тому, в даному випадку, дії контролюючого органу щодо самостійного визначення контролюючим органом податкових зобов'язань та накладення штрафу є безпідставними, та неправомірними.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що між ПП «Поляріс Лайт» (продавець) та ФОП ОСОБА_1(покупець) 12 січня 2011 року було укладено договір № РП -1-12-00004. Згідно умов п. 1.1 даного договору продавець зобов'язується продати, а покупець належним чином прийняти і оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в накладних. На виконання умов даного договору покупцем було надано податкові накладні: від 17.01.2011р. № 56; від 17.01.2011р. № 57;від 31.01.2011р. № 55; від 31.01.2011р. № 54; від 21.02.2011р. №98; від 24.02.2011р. № 109; від 25.02.2011 р.№ 119; від 02.03.2011р. № 200; від 22.03.2011р.№ 275; від 31.03.2011р.№ 316; від 05.04.2011р. № 29; від 28.04.2011р. № 83; 29.04.2011р. № 90; від 29.04.2011р. № 91; від 29.04.2011р. № 92; від 27.05.2011р.№ 91; від 04.05.2011р. №3. Та видаткові накладні від 17.01.2011р. № РН -1-17005; від 17.01.2011р. РН -1-17006; від 31.01.2011р. РН -1-31002; від 31.01.2011р. РН -1-31003; від 21.02.2011р. РН -2-21006; від 24.02.2011р. РН -2-24004; від 25.02.2011р.№ РН -2-25007; від 02.03.2011р. РН -3-02010; від 22.03.2011р. РН -3-22006; від 31.03.2011р. РН -3-31009; від 05.04.2011р. РН -4-05002; від 28.04.2011р. РН -4-28004; 29.04.2011р. РН -4-29006; від 29.04.2011р. РН -4-29007; від 29.04.2011р. РН -4-29008; від 27.05.2011р. РН -5-27006; від 04.05.2011р. РН -5-0400001. Оплата за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками.

Також між ТзОВ «Металбуд Центр» (продавець) та ФОП ОСОБА_1(покупець) 4 травня 2011 року було укладено договір № 110504. Згідно умов п. 1.1 даного договору продавець зобов'язується продати, а покупець належним чином прийняти і оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в накладних. На виконання умов даного договору покупцем було надано податкові накладні: від 01.06.2011р. № 5; від 29.06.2011р. № 109; від 04.05.2011р. № 3; від 06.05.2011р. № 12; від 20.05.2011р. №37; від 07.06.2011р. № 33; від 29.06.2011р.№ 108; від 30.06.2011р. № 113; від 04.07.2011р.№ 21; від 18.07.2011р.№ 103; від 25.07.2011р. № 120; від 28.07.2011р. № 145; від 04.08.2011р. № 152; від 09.08.2011р. № 156; від 10.08.2011р. № 45; від 05.09.2011р.№ 16; від 05.09.2011р. № 18; від 08.09.2011р. № 22;12.09.2011р.№ 29. Та видаткові накладні від 01.06.2011р. № РН 6-0100005; від 09.06.2011р. РН6-0900003; від 04.05.2011р. РН 5-0400001; від 06.05.2011р. РН 5-0600003; від 20.05.2011р. РН5-2000002; від 07.06.2011р. РН6-0700001; від 29.06.2011р.№ РН 6-2900005; від 30.06.2011р. РН6-3000005; від 04.07.2011р. РН7-0400005; від 18.07.2011р. РН7-1800003; від 25.07.2011р. РН7-2500003; від 28.07.2011р. РН2-800007;від 04.08.2011р. РН 8-0400004; від 09.08.2011р. РН8-0900004; від 10.08.2011р. РН8-1000006; від 05.09.2011р. РН9-0500007; від 05.09.2011р. РН9-0500009; від 08.09.2011р. № РН9-0800003; від 12.09.2011р. №РН9-1200004. Оплата за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками.

Беручи до уваги усі дійсні обставини справи, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача з приводу відсутності правових підстав для віднесення позивачем зазначених вище сум податку на додану вартість в сумі 250 493,00 грн. до податкового кредиту у зв'язку із відсутністю підтверджуючих документів, що наведено у акті перевірки від 12.09.2012 року як обставини порушення і правомірності самостійного визначення контролюючим органом податкових зобов'язань та накладення штрафу.

В той же час, контролюючим органом під час розгляду питання про прийняття спірного рішення в частині визначення податкових зобов'язань щодо нереальності господарських операцій позивача із його контрагентами, безпідставно не враховано вимоги абз.4 п.44.7 ст.44 ПК України, яким визначено, що у разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

За встановлених судом обставин, що свідчать про «фіктивність» причин відсутності первинних документів під час перевірки, висновки контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту є формальними.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Також судом встановлено, що Відповідачем при винесенні податкового повідомлення-рішення від 07.07.2014 року № по податку на додану вартість неправомірно з порушенням строків давності визначено підприємцю податкове зобов'язання по податку на додану вартість за січень 2011р. в сумі - 3739,92грн.,за лютий 2011р. в сумі -11599,94, за березень 2011р. в сумі - 4504,18грн., за квітень 2011р. в сумі - 6175,11грн., за травень 2011р. в сумі -7662,49грн.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, за період що перевірявся, здійснює діяльність на загальній системі оподаткування та отримує дохід безпосередньо від цієї діяльності, сплачує єдиний соціальний внесок у розмірі 34,7% із суми чистого оподатковуваного доходу (прибутку).

Згідно п.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-ІV (далі-Закон України № 2464-ІV) фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п.4 ст.1 Закон України № 2464-ІV, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, тобто максимальної суми доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок - з 01 січня по 31 березня-14115 грн., з 01 квітня по 30 вересня 14 400 грн.
Фізичні особи-підприємці, що застосовують загальну систему оподаткування та особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю (науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність) та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, сплачують єдиний внесок у розмірі 34,7 % із суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та суми доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що податкове повідомлення-рішення про донарахування податку на доходи фізичних осіб, яким збільшено базу обкладення для позивача єдиним соціальним внеском, являється неузгодженим, судом встановлено передчасність донарахування позивачу зобов'язань з ЄСВ та винесення вимоги про його сплату та відповідно штрафу, а також встановлено невідповідність розрахунку п.4 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-ІV щодо нарахування єдиного внеску в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Отже, колегія суддів вважає, що Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області, як суб'єкт владних повноважень не надала до суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, та нею не було спростовано доводів позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області від 07.07.2014 року № з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 83491,67 грн. (в т.ч. за основним платежем 68793,34 грн., штрафна санкція 16698,33 грн.); податкове повідомлення-рішення від 07.07.2014 року № по податку на додану вартість на загальну суму 108572,52 грн. (в т.ч. за основним платежем 86862 грн., штрафна санкція 21715,52 грн.); рішення від 07.07.2014 року № на суму 140946,80 грн., штрафна санкція 14094,68 грн. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2014 року № Ф - на суму 140946,80 грн. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування податкового повідомлення-рішення №/17780 від 26.09.2012 року підлягають до задоволення у повному обсязі. Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 року у справі №813/6066/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар