Справа № 2а-9513/11/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2011 р. № 2а-9513/11/1370
14 год. 45 хв м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий-суддя Коморний О.І.
секретар судового засідання Гнилиця Р.І.
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
представник відповідача не прибув
представник третьої особи не прибув
розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді до відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області про визнання неправомірними дій, третя особа державне підприємство «Львіввугілля».
Обставини справи.
Позивач, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області щодо відмови у поновленні виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення з відокремлених підрозділів «Львіввугілля»заборгованості зі сплати страхових внесків та зобовязання вчинити дії поновити виконавчі провадження щодо боржника ДП «Львіввугілля»та його відокремлених підрозділів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.06.2011 року набрав чинності прийнятий 19.05.2011 року Верховною Радою України Закон України № 3385-V "Про внесення змін до деяких законів України щодо збільшення обсягів дохідної частини бюджету фондів загальнообовязкового державного соціального страхування", яким передбачено, що підлягають зупиненню виконавчі провадження стосовно підприємств паливно-енергетичного комплексу крім виконання рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги уточнили, просять зобов'язати відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області поновити виконавчі провадження за виконавчими листами Львівського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків з боржника ДП «Львіввугілля»та його відокремлених підрозділів на користь відділення ВД ФСНВ у м. Червонограді.
Відповідач у судове засідання представника не направив, заперечень на позов не подав, повідомлений належним чином.
Від третьої особи на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву. Правова позиція обґрунтована тим, що ДП «Львіввугілля» внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.
З урахуванням визначених ч.5 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства строків розгляду справи, суд відповідно до ч.4 ст. 128 та ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу за відсутності відповідача на основі наявних доказів.
Суд заслухав пояснення представників позивача, повно, всебічно та обєктивно оцінив подані сторонами докази у їх сукупності та
Відповідачем, відділом державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 14 лютого 2011 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, відповідно до якої зупинено зведене виконавче провадження №14/В-4 від 07.11.2005 року щодо стягнення з ДП „Львіввугілля" в користь фізичних, юридичних осіб, Пенсійного фонду України, Державного бюджету України, до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості ДП «Львіввугілля», визначеного Законом України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»від 23.06.2005 p. №2711-IV .
Зазначена постанова винесена відповідачем з тих підстав, що боржника, ДП «Львіввугілля», внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»від 23.06.2005 р. №2711-IV, а Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»щодо погашення порядку заборгованості»№2940-VI від 13.01.2011 року внесено зміни до п.3.4. ст.. 3 Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»від 23.06.2005 року - процедура погашення заборгованості підприємства паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2013 року.
Оскільки 12.06.2011 року набрав чинності прийнятий 19.05.2011 року Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо збільшення обсягів дохідної частини бюджету фондів загальнообовязкового державного соціального страхування»№ 3385-V, яким передбачено, що підлягають зупиненню виконавчі провадження стосовно підприємств паливно-енергетичного комплексу крім виконання рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, позивач 11.07 2011 року звернувся з листами №1492-04-01, №1493-04-01, №1494-04-01, №1495-04-01, №1496-04-01, №1497-04-01, №1498-04-01, №1499-04-01, №1500-04-01, №1501-04-01, №1502-04-01, №1503-04-01 про поновлення виконавчого провадження по стягненню заборгованості з ДП «Львіввугілля».
Через відсутність відповіді на вищевказані листи, позивач 12.08.2011 року повторно звернувся до відповідача з вимогою про поновлення виконавчих проваджень.
Листом від 16 серпня 2011 року відповідач повідомив позивача про неможливість поновлення виконавчих проваджень, оскільки боржник та його відокремлені підрозділи включені до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів згідно з ч.2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Частиною 1. ст..181 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає, згідно преамбули, Закон України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі - Закон N 606-XIV), у редакції чинній на час виникнення спірних відносин.
Відповідно до ст. 1. Закону N 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Державний виконавець згідно з ч.1 ст. 11 Закону N 606-XIV зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п.15 ч.1 ст. 37 Закону N 606-XIV, внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" є обставиною, що зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження.
Та обставина, що боржник ДП "Львіввугілля" внесений до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»від 23.06.2005р. № 2711-IV, і на нього поширюється Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна»від 29.11.2001 р. № 2864-ІП позивачем не заперечується.
Стягнення заборгованості за виданими на користь позивача виконавчими листами не проводилось, так як постановою державного виконавця зведене виконавче провадження було зупинено. Строк зупинення виконавчого провадження встановлено до 01.01.2011 року на підставі п. 3.4 ст. З Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»внесено зміни до п. 3.4 ст. 3 даного Закону і процедура погашення заборгованості продовжена до 01.01.2013 року.
Відтак, 14.02.2011р. відповідачем відповідно до п.15 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження»винесена постанова про зупинення зведеного виконавчого провадження №14/В - 4 від 07.11.2005року, до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості.
Проте, 19.05.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо збільшення обсягів дохідної частини бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування" № 3385-V (набрав чинності з 12.06.2011 р.).
Вищезазначеним Законом внесено зміни до абзацу 2 ст.2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" № 2864-Ш від 29.11.2001р. а саме: «мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), не розповсюджується також на рішення, що підлягають виконанню органами державної виконавчої служби щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січні 2011 року»та п.3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпеченні сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" № 2711-IV від 25.06.2005р.: «на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2012 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів, та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України» .
Згідно ст. 9 КАС України, Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:
1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;
2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Оскільки існує колізія нормативних приписів Закону N 606-XIV та співвідносних норм інших законів, суд керується роз'ясненнями Конституційного Суду України, викладеними в пункті 3 мотивувальної частини його Рішення від 3 жовтня 1997 р. N 4-зп про набуття чинності Конституції України.
У цьому Рішенні Конституційним Судом України роз'яснено: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше". Відповідні роз'яснення Конституційного Суду України слід застосовувати і до інших законів, приписи яких інакше протягом визначеного в них строку покликані регулювати окремі питання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо збільшення обсягів дохідної частини бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування" № 3385-V містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України якими регулюються спірні відносини.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведена правомірність відмови у поновленні виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення з відокремлених підрозділів «Львіввугілля»заборгованості зі сплати страхових внесків.
Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як свідчать матеріали справи вказані положення відповідачем не дотримані через неврахування спеціальних норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо збільшення обсягів дохідної частини бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування" № 3385-V, що зумовило необхідність звернення позивача за захистом порушеного права до суду.
Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджено документально, що дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області щодо відмови у поновленні виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення з відокремлених підрозділів «Львіввугілля»заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.
3. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області поновити виконавчі провадження за виконавчими листами Львівського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків з боржника ДП «Львіввугілля»та його відокремлених підрозділів на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді.
4. Судові витрати з сторін не стягуються.
Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 28.09.2011 р. о 17:30 год.

Суддя Коморний О.І.