Справа № 815/2303/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2303/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.

за участю секретаря Торубка М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ФОП ОСОБА_1, за результатом якого позивач просить: скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного Управління Міндоходів Одеської області № Ф-62-23 від 03.04.2015 року про заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 399 301 грн., обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги наступними доводами.

06.04.2015 року, ФОП ОСОБА_1 від ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів Одеської області отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2015 року № Ф-62-23 в якій зазначено наявну заборгованість станом на 31.03.2015 року по сплаті єдиного внеску у розмірі 399 301грн.

Позивач з прийнятою відповідачем вимогою не погоджується, вважає її такою, що складена з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим, на його думку підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.3, 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 27.09.2010 року № 21-5, вимога про сплату недоїмки надсилається, зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, інформації органів державної податкової служби, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З урахуванням приведеної норми чинного законодавства, позивач вважає, що має місце перелік підстав для надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платнику ЄСВ.

В оскаржуваній вимозі зазначено, що заборгованість нарахована на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, акта перевірки. Однак у графах, де містяться дата та номер акта перевірки не зазначено жодної інформації.

Позивач вважає, що оскільки податковий орган з жодним актом перевірки його не ознайомлював, жодної перевірки за результатом якої складається акт не проводилось, підстав для формування відповідачем вимоги не було, у зв'язку з чим остання є безпідставною та підлягає скасуванню.

18.05.2015 року, до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в його відсутності, заявлені позовні вимоги представник позивача підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи в його відсутності в порядку письмового провадження, заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити, надав до суду письмові заперечення долучені до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2015 року, розгляд справи призначений в порядку письмового провадження на 21.05.015 року, відповідно до положень ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, 06.11.2014 року податковим органом винесено вимогу щодо позивача у сумі 188 505,63 грн. по податковій звітності, визначеної позивачем самостійно, а саме: № від 18.10.2014 року, № від 19.09.2014 року, № від 15.08.2014 року, № від 18.07.2014 року. При цьому, ФОП ОСОБА_1 самостійно сплатив грошові кошти у розмірі 1 338, 13 грн. Решта зобов'язань у розмірі 187 167, 50 грн. погашена не була.

03.04.2015 року податковим органом винесено вимогу зі сплати єдиного внеску у розмірі 399 301,00 грн. по податковій звітності № від 09.02.2015 року, № від 20.01.2015 року, № від 21.02.2015 року, № від 19.03.2015 року, визначеної позивачем самостійно та з урахуванням заборгованості по минулим періодам.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У зв'язку з набранням чинності Закону України від 04.07.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» з 01.10.2013 року адміністрування єдиного внеску а загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюють органи Міністерства доходів і зборів України.

Постановою Пенсійного фонду України від 21.01.2014 року, № 1-1 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України», постанова правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року N 21-5 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за N 994/18289 (на положення якої посилається позивач в обґрунтування своїх доводів), визнана такою,що втратила чинність.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що спірні правовідносини, на час розгляду справи, врегульовуються положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п. 54.1 ст. 54 Податкового Кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно положень п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковими доводи позивача, оскільки в нього дійсно має місце заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску, дане зобов'язання визначене ним самостійно у звітності, у зв'язку з чим є узгодженим та таким, що підлягає сплаті у визначені законом терміни. Таким чином, в даному випадку проведення перевірки зі складанням за її результатом акту не є необхідним, зазначати акт перевірки у формі вимоги - не потрібно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, не доведеними тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 19, 70, 71, 86, 122, 128, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В.Бжассо