Справа № 806/617/15
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"19" травня 2015 р. Справа № 806/617/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_3

представника відповідача Подибайло В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської митниці ДФС про часткове скасування наказу і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Житомирської митниці Міндоходів від 02 лютого 2015 року № 3-о в частині дати його звільнення з посади начальника відділу митного оформлення "Вільча" митного поста "Північний" Житомирської митниці Міндоходів з 02 лютого 2015 року;

- зобов'язати Житомирську митницю Міндоходів надати йому невикористану відпустку з 02 лютого 2015 року, звільнивши в останній день відпустки;

- зобов'язати відповідача внести зміни до наказу від 02 лютого 2015 року № 3-о, зазначивши днем звільнення останній день відпустки, провести перерахунок відпускних коштів і матеріальної допомоги з урахуванням дати звільнення;

- зобов'язати Житомирську митницю Міндоходів розглянути питання щодо виплати ОСОБА_3 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік, надавши письмову відповідь за результатами розгляду даного питання.

Позов обґрунтовано тим, що 07 листопада 2014 року його було повідомлено про наступне вивільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, а 28 січня 2015 року ознайомлено із повідомленням про дату звільнення - 02 лютого 2015 року та необхідність особистого прибуття до Житомирської митниці для проведення процедури звільнення, отримання трудової книжки, проведення остаточного розрахунку. 02 лютого 2015 року, позивач подав заяву про надання йому відпустки з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік з наступним звільненням. Проте вважає. що відповідачем протиправно відмовлено йому та винесено оскаржуваний наказ.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. Просив відмовити в задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом на підставі ст. 55 КАС України допущено заміну відповідача з Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України на її правонаступника Житомирську митницю ДФС.

Суд встановив, що ОСОБА_3 працював на посаді начальника відділу митного оформлення "Вільча" митного поста "Північний" Житомирської митниці Міндоходів з 15 червня 2013 року.

07 листопада 2014 року ОСОБА_3 було ознайомлено із повідомленням від 30 жовтня 2014 року (а.с. 12) про наступне вивільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

28 січня 2015 року до відома позивача доведено повідомлення від 26 січня 2015 року (а.с. 13) про визначення дати звільнення - 02 лютого 2015 року і необхідність особистого прибуття до адмінбудівлі Житомирської митниці Державної фіскальної служби (м. Житомир, вул. Перемоги, 25) для проведення процедури звільнення, отримання трудової книжки, проведення остаточного розрахунку.

02 лютого 2015 року, головою комісії з реорганізації Житомирської митниці Міндоходів видано наказ № 3-о (а.с. 50) про звільнення ОСОБА_3 із посади начальника відділу митного оформлення "Вільча" митного поста "Північний" Житомирської митниці Міндоходів у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а також скороченням чисельності та штату працівників, на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

У пункті 3 вказаного наказу відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Житомирської митниці доручено виплатити ОСОБА_3 вихідну допомогу і грошову компенсацію за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 24 березня 2014 року по 02 лютого 2015 року з розрахунку 30 календарних днів за рік, за 12 календарних днів невикористаної частини щорічної відпустки за роботу у зоні безумовного обов'язкового відселення за період роботи з 24 березня 2014 року по 02 лютого 2015 року з розрахунку 14 календарних днів за рік, за 1 календарний день невикористаної частини додаткової відпустки за стаж державної служби понад 20 років, за 12 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за стаж державної служби понад 21 рік відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки".

ОСОБА_3 був ознайомлений з наказом про звільнення та йому запропоновано забрати трудову книжку. Проте, від підпису в наказі і від отримання трудової книжки позивач відмовився, про що складено відповідні акти.

В цей же день - 02 лютого 2015 року, ОСОБА_3 подано заяву (а.с. 11), у якій він просив надати невикористану відпустку з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік з наступним звільненням із займаної посади.

Листом від 03 лютого 2015 року за вих. № 5/2/5/31 Житомирська митниця повідомила ОСОБА_3, що його заява про надання відпустки була залишена без задоволення у зв'язку з видачею вказаного наказу. Згідно з пунктом 3.3 цього наказу, з ОСОБА_3 проведено повний розрахунок відповідно до статей 47, 116 Кодексу законів про працю України, у тому числі, і за невикористану відпустку на підставі платіжного доручення № 57 від 02 лютого 2015 року. Оскільки, позивачеві виплачено компенсацію за невикористану відпустку, надавати матеріальну допомогу немає підстав.

Згідно з положеннями статті 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з статтею 3 Закону України "Про відпустки", за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно з статтею 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частинами 1, 4 статті 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданих працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Отже, при вивільненні працівника у зв'язку з скороченням штату йому надається невикористана відпустка з наступним звільненням або виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Суд встановив, що 02.02.2015 року при звільненні ОСОБА_3 виплачено грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної і додаткових відпусток, що підтверджується розрахунковими листами за січень-лютий 2015 року (а.с. 19-20), довідками Житомирської митниці (а.с. 44, 64), реєстром на перерахування вихідної допомоги, розрахункових при звільненні, компенсації за невикористану відпустку за лютий 2015 року (а.с. 54), платіжним дорученням № 57 від 02.02.2015 року, № 63 від 06 лютого 2015 року (а.с. 53, 55), реєстром на перерахування компенсації за невикористану відпустку ЧАЕС за лютий 2015 року і платіжним дорученням № 41 від 18 березня 2015 року (а.с. 66).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виплативши грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки, у відповідача відсутній обов'язок в наданні відпустки.

Крім того, незважаючи на те, що 02.02.2015 року є днем звільнення та відповідно останнім днем роботи, відпустка, про яку просив позивач з 02.02.2015 року не надається працівникам, які в даний час не перебуває в трудових відносинах з установою.

Колегія суддів звертає увагу, що позовними вимогами позивача не є поновлення на роботі, а, відтак, надання відпустки працівнику, який є фактично звільненим є неможливим.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Згідно п. 1.3 Положення про надання матеріальної допомоги посадовим особам і працівникам митниці, який є додатком № 5 до колективного договору Житомирської митниці матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань і допомога на оздоровлення посадовим особам і працівникам митниці надаються в межах асигнувань на оплату праці, передбачених для виплати матеріальної допомоги у кошторисі та щомісячному плані асигнувань митниці.

Згідно з планом асигнувань загального фонду бюджету Житомирської митниці на 2015 рік Житомирська митниця у лютому 2015 року не мала можливості виплачувати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11100

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська митниця Міністерства доходів і зборів України вул.Перемоги,25, м.Житомир,10000

- ,