Справа № 826/4030/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м. Київ К/800/44354/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013

у справі № 826/4030/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ»

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва Державної податкової служби від 23.10.2012 № 000540-22-2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 у задоволенні позову відмовлено, з підстав правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Поставою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 по 30.06.2012, валютного та іншого законодавства за період з 17.09.2008 по 30.06.2012, складено акт № 6322/22-2/36158696 від 04.10.2012, в якому встановлені порушення: п. 5.1 ст. 5, п. 1.2 ст. 1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 8.1.1 п. 8.1, пп. 8.3.9 п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та пп. 14.1.120 п. 14.1 ст. 14, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. 144.1 ст. 144, пп. 145.1.1 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 350 267 грн., у т.ч.: за ІV квартал 2009 року на суму 40 417 грн., за III квартал 2010 року на суму 60 110 грн., за IV квартал 2010 року на суму 119 890 грн., за I квартал 2011 року на суму 56 350 грн., за II квартал 2012 року на суму 73 500 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 23.10.2012 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № 000540-22-2 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 423 748 грн., в т.ч.: 350 267 грн. основного платежу та 73 481 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Також судами встановлено, що відповідно до умов договорів № 2.3-ВСУ/48 від 27.10.2009, № 5 від 11.01.2010, № 6 від 02.07.2010, № 221110-ПР від 22.11.2010, № 3 від 12.01.2011, № 7 від 27.02.2012, укладених між TOB «РЗА СИСТЕМЗ» (замовник) та TOB «Високовольтний Союз-Україна» (виконавець), останній зобов'язався розробити та передати технічну документацію, проекти принципових електричних схем, схеми вторинної комутації, та технічні рішення, а перший зобов'язався прийняти та оплатити їх вартість.

За вищезазначеними договорами TOB «Високовольтний Союз-Україна» розробило та передало, а TOB «РЗА СИСТЕМЗ» прийняло технічну документацію, проекти принципових електричних схем, схеми вторинної комутації, та технічні рішення, а не права інтелектуальної власності (правовстановлюючі документи на них), тому твердження податкових ревізорів-інспекторів, що придбані проектно-конструкторські роботи підпадають під визначення нематеріальних активів - не відповідають встановленим в судовому порядку обставинам справи.

В подальшому результати цих робіт були передані кінцевим покупцям разом з продукцією ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ», оскільки вони були невід'ємною частиною цієї продукції і не могли використовуватись чи продаватись окремо.

Отримана технічна документація за договором № 2.3.-ВСУ/48 від 27.10.2009 була передана в повному об'ємі ЗАТ «ТММ-Енергобуд» на виконання договорів № 08/05/ПР від 29.05.2009 та № 09/05/ПР від 29.05.2009 між TOB «РЗА СИСТЕМЗ» та ЗАТ «ТММ-Енергобуд» згідно актів здачі-приймання виконаних робіт від 22.12.2009, 14.01.2010 та 29.06.2010.

За договором № 5 від 11.01.2010 отримані робочі проекти принципових електричних схем шаф оперативного струму були передані за вимогою конкретним покупцям з продукцією, реалізованою в 3-4 кварталах 2010 року, а саме:

- ПОСП «Уманський тепличний комбінат» (договір № 008/07-Н від 27.07.2010, видаткова накладна № 354 від 30.09.2010): схеми на Щит низьковольтних власних потреб ШНВП; схеми на шафу захисту трансформатора ШЗАТ; Схеми на Шафу центральної сигналізації ШЗА ЦС; схеми на Шафу постійного оперативного струму ШОТ 1М-220-12-17-40-2-21УХЛЗ; схеми на Шафу керування ШКО;

- TOB «Рівненські промислові системи» (договір № 25/06/10 від 25.06.2010, видаткова накладна № 290 від 27.08.2010): схеми на Шафу оперативного постійного струму ШОТ 1М-22-12-17-30-2-21УХЛ;

- ДП «МЕКОМСЕРВІС» (видаткова накладна № 351 від 30.09.2010): схеми на Шафу оперативного постійного току ШОТ 1М 220-12-17-50-2-16УХЛ.

- ТОВ «РЗВЛ-Електрик» (видаткова накладна № 260 від 30.07.2010): схеми на ШОТ 1М 220-12-17-60-4-142-21УХЛ3.1.

- ВАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудівництва «Насосенергомаш» (договір № 61-4/222 від 20.09.2010, видаткова накладна № 525 від 22.12.2012, № 378 від 12.10.2010): схеми на Шафу ШЗА ЦС-220-2-2-2-2-2-1-0-21УХЛ4; схеми на ШОТ 1М 220-12-17-30-2-7-21УХЛ4; Схеми на ШОТ 1М 220-12-17-40-2-14-21УХЛ4.

- TOB «Виробниче підприємство «Донецький завод високовольтної апаратури» (Видаткова накладна № 538 від 27.12.2010): схеми на Шафу постійного оперативного струму типу ШОТ 1М 220-12-50-2-16-21УХЛЗ.

Також за договорами № 6 від 02.07.2010, № 3 від 12.01.2011, №221110-ПР від 22.11.2010, № 7 від 27.02.2012 розроблені технічні рішення (електричних схем вторинної комутації) для використання пристроїв серії РС-80, РС-81, РС-82, РС-83 виробництва TOB «РЗА СИСТЕМЗ» були передані конкретним покупцям у відповідні періоди з реалізованою продукцією, а саме: TOB «ЕЛЕКТРОСЕРВІС», ВАТ «Азот», TOB «СТАНДАРТ-ЕНЕРГО», ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго», TOB «РЗВА-ЕЛЕКТРИК», TOB «ШАКС груп», АЕК «Київенерго», Об'єднання підприємств «Електротехнічна корпорація «ЕлКор», ПАТ «Електроград», ПАТ «Укрелектроапарат»

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що придбані позивачем послуги у вигляді розроблених технічних рішень (електричні схеми вторинної комунікації) для використання пристроїв РЗА перебувають у постійній власності позивача та використовуються ним при виробництві електророзподільного обладнання, а тому підпадають під визначення нематеріальних активів, а витрати на їх придбання підлягають амортизації у порядку, визначеному статтями 144 - 146 Податкового кодексу України та включаються до валових витрат у вигляді амортизаційних відрахувань.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» на підставі пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України правомірно віднесено до валових витрат суму у розмірі 881 667 грн. за період з 01.07.2009 по 31.03.2011 та в розмірі 595 000 грн. за період з 01.04.2001 по 30.06.2012, які були сплачені ТОВ «Високовольтний Союз-Україна» за договорами № 2.3.-ВСУ/48 від 27.10.2009, № 5 від 11.01.2010, № 6 від 02.07.2010, № 221110-ПР від 22.11.2010, № 3 від 12.01.2011, № 7 від 27.02.2012.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.2. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» нематеріальний актив - об'єкти інтелектуальної, в тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані у порядку, встановленому відповідним законодавством, об'єктом права власності платника податку.

Згідно з пп. 14.1.120 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України нематеріальні активи - право власності на результати інтелектуальної діяльності, у тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані об'єктом права власності (інтелектуальної власності), право користування майном та майновими правами платника податку в установленому законодавством порядку, у тому числі набуті в установленому законодавством порядку права користування природними ресурсами, майном та майновими правами.

До об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп'ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці (п. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України).

В силу вимог п. 2 ст. 1 Паризької Конвенції «Про охорону промислової власності» від 20 березня 1883 року об'єктами охорони промислової власності є патенти на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, товарні знаки, знаки обслуговування, фірмові найменування та вказівки про походження чи найменування місця походження, а також припинення недобросовісної конкуренції.

Відповідно до положень пп. 145.1.1 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України строк дії права користування нематеріальним активом визначається відповідно до правовстановлюючого документа (патент, свідоцтво, ліцензія і т. д.).

Згідно з абз. 4 пп. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не підлягають амортизації та повністю відносяться до складу валових витрат звітного періоду витрати платника податку на придбання основних фондів або нематеріальних активів з метою їх подальшого продажу іншим особам чи їх використання як комплектуючих (складових частин) інших основних фондів, призначених для подальшого продажу іншим особам.

Відповідно до пункту 6 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Наметаріальні активи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 № 242, придбаний або отриманий нематеріальний актив відображається в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов'язаних з його використанням, та його вартість може бути достовірно визначена.

Пунктом 7 Положення передбачено, що нематеріальний актив, отриманий в результаті розробки, слід відображати в балансі за умов, якщо підприємство має намір, технічну можливість та ресурси для доведення нематеріального активу до стану, у якому він придатний для реалізації або використання; можливість отримання майбутніх економічних вигод від реалізації або використання нематеріального активу; інформацію для достовірного визначення витрат, пов'язаних з розробкою нематеріального активу.

Згідно з п. 8 Положення якщо нематеріальний актив не відповідає вказаним критеріям визнання, то витрати, пов'язані з його придбанням чи створенням, визнаються витратами того звітного періоду, протягом якого вони були здійснені, без визнання таких витрат у майбутньому нематеріальним активом.

Отже, для віднесення об'єкта до нематеріальних активів у підприємства повинні бути в наявності документи, підтверджуючі існування самого активу і виняткового права на результати інтелектуальної діяльності (правовстановлюючі документи - патент, свідоцтво, ліцензії і т.д.); відсутність намірів підприємства надалі перепродувати нематеріальних активів; використання об'єкту нематеріальних активів повинне приносити підприємству прибуток.

Таким чином, за встановлення в судовому порядку факту відсутності у ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» наміру, технічної можливості та ресурсів для доведення отриманої, за договорами з контрагентом TOB «Високовольтний Союз-Україна», технічної документації, проектів принципових електричних схем, схем вторинної комутації та технічних рішень до стану, у якому вони були б придатні для реалізації або використання, як нематеріальний актив, платником податків правомірно включено надання вказаних послуг до складу валових витрат на збут у відповідному звітному періоді.

Враховуючи вказані обставини, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний