Справа № 461/3277/15-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3277/15-а
Провадження № 2а/461/239/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2015

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Войчук Н.І.

представника третьої особи,

яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська міська рада, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська міська рада, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він звільнений з посади спеціаліста першої категорії відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради. Під час виконання обов'язків начальника відділу він підписував та візував усі документи як в.о. начальника відділу, а також виконував доручення безпосередніх керівників та здійснював інші покладені на нього обов'язки. Однак до трудової книжки запис про виконання ним обов'язків начальника відділу не внесено, що є порушенням Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників». Також, порушенням інструкції є те, що до трудової книжки не внесено запис про те, що він є лауреатом обласної премії Львівської області в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури у номінації Архітектура імені Івана Левинського за 2013 рік, за архітектурний проект - мотельний комплекс в с.Малехів Жовківського району Львівської області.

Також, щодо нього було проведено систематичне переслідування через періодичні накази щодо проголошення йому доган. Вважає звільнення незаконним, у зв'язку із тим, що відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, за яким його звільнили, підставою для звільнення є систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Застосування цієї норми закону до нього є неправомірним, оскільки усі рази, які його було не було на робочому місці, він сумлінно виконував свої трудові обов'язки, доручення керівництва та приписи посадової інструкції. Враховуючи вищенаведене просить суд поновити процесуальний строк звернення до суду визначений ст.233 КЗпП України, у зв'язку з тим, що він пропущений із поважних причин; зобов'язати Львівську міську раду внести до трудової книжки записи про виконання ним обов'язків начальника відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування ЛМР з 28 листопада 2012 року до 06 березня 2014 року та про те, що він є лауреатом обласної премії Львівської області в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури у номінації Архітектура імені Івана Левинського за 2013 рік, за архітектурний проект - мотельний комплекс в с.Малехів Жовківського району Львівської області; зобов'язати Львівську міську раду поновити його на роботі, у зв'язку із незаконним звільненням та виплатити йому середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу. Просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали аналогічні пояснення викладенні у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що на час вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за безпідставну відсутність на робочому місці 29 жовтня з 16:00 годин по 17:00 годин, у нього було два не зняті дисциплінарні стягнення у вигляді догани, які він не оскаржував. Наказом в.о. начальника управління архітектури від 12.11.2014 року №130-к позивача було звільнено із займаної посади відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив та підтримав заперечення представника відповідача. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.40 КЗпП України систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Статтею 148 КЗпП України передбачено що, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Суд вважає,що причини пропуску строку звернення до суду є поважними, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ч.2 ст.47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до п.4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 39.07.1993 року, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї

записом про звільнення.

При цьому, ч.1 ст.100 КАС України визначає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач звільнений наказом від 12.11.2014 року, а трудову книжку отримав 16.12.2014 року, що не оспорюється сторонами. Строк звернення до суду закінчився 16.01.2015 року. Позивач звернувся до суду 30.12.2014 року з цивільним позовом до Львівської міської ради про поновлення на роботі, тобто до спливу зазначеного строку. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2015 року провадження у справі закрито, оскільки позивач звернувся із цивільним позовом, а справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Копію цієї ухвали позивач отримав 10.03.2015 року та вже 12.03.2015 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради про зобов'язання вчинити дії, поновлення на роботі і виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою від 13.03.2015 року матеріали адміністративного позову повернуто позивачеві. 19.03.2015 року позивач звернувся до Галицького районного суду м.Львова з цим адміністративним позовом.

Приймаючи до уваги, що позивач є юридично необізнаною особою, він приймав всі необхідні заходи для своєчасного звернення до суду з позовом, визначення підсудності за такою категорією справ є достатньо складним для юридично необізнаної особи - причини пропуску до суду є поважними.

Розглядаючи питання, щодо законності звільнення позивача, суд керується вимогами ч.2 ст.11 КАС України, згідно з якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У зв'язку з цим, суд приходить до необхідності скасувати незаконні накази від 24.02.2014 року та 24.04.2014 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено в судовому засіданні позивач 24.02.2014 року притягнутий за порушення правил трудової дисципліни - відсутність на робочому місці 21.02.2014 року від 12:00 до 13:00 годин без попередження безпосереднього керівника, заступника начальника управління та без запису у журналі відлучень. Як зазначалось вище відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З пояснень позивача (а.с.18) вбачається, що він був відсутнім на робочому місці 21.02.2014 року з 12:15 годин по 12:45 годин, оскільки виконував доручення заступника міського голови з гуманітарних питань п. О.Березюка від 12.02.2014 року №4-86, розписаного згідно резолюції заступника начальника управління п. О.Лужецького, представляв на засіданні кафедри дизайну архітектурного середовища інституту архітектури НУ «Львівська політехніка» пропозиції актуальних тем і завдань для опрацювання студентами про розробці курсових та дипломних робіт.

В матеріалах справи є відповідне доручення (а.с.17).

Позивач був відсутнім на роботі, виконуючи вищезазначене доручення. Листом професора Інституту архітектури Національного університету «Львівська політехніка» ОСОБА_6 висловлена подяка позивачу за обговорення відповідних завдань 21.02.2014 року в цьому університеті.

Також, та обставина, що позивач 21.02.2014 року брав участь у обговоренні (у формі бесіди - тому протокол не вівся) нових курсових завдань для студентів зі спеціальністю «Дизайн архітектурного середовища» підтверджується листом цього ж професора від 11.03.2015 року.

Таким чином, суд вважає, що відсутність позивача на робочому місці 21.0422014 року з 12:00 годин по 13:00 годин була викликана поважними причинами.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів в судовому засіданні, що позивач був відсутнім на роботі 21.02.2014 року без поважних причин.

Та обставина, що позивач не зафіксував свою відсутність в журналі відлучень і не повідомив про свою відсутність свого безпосереднього керівника, на думку суду, не є вагомою підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Більше того, в судовому засіданні представник відповідача пояснила, що позивач не був би притягнутий до такого виду дисциплінарного стягнення, як догана, як би не поводився так зухвало, пояснюючи причини своєї відсутності. Вищезазначене підтверджує, що мотивами притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стала його, нібито, зухвала поведінка, а не сам факт відлучення з роботи.

Перевіряючи законність наказу від 24.04.2015 року (а.с.27), суд виходить із наступного.

Наказом від 24.04.2014 року позивач притягнутий за повторне порушення правил трудової дисципліни - безпідставну відсутність на робочому місці 23.04.2014 року від 17:40 годин по 18:00 годин ( без запису в журналі відлучень), оскільки участь у засіданні Правління Львівської обласної організації спілки архітекторів України не належить до посадових обов'язків цього працівника, запрошення про участь ця організація не надсилала.

Сторони по справі не заперечували, що в наказі йдеться про обстави відлучення з роботи позивача, яке мало місце 23.04.2014 року. В наказі зазначено,що позивач був відсутній 24.04.2014 року. Це механічна помилка, яка, на думку суду, не впливає на законність наказу.

В своїх поясненнях відносно цього порушення позивач пояснив (а.с.26), що був відсутній на роботі з дозволу безпосереднього керівника в.о. начальника відділу ОСОБА_7 На цьому поясненні є підпис ОСОБА_7 про те, що вона підтверджує викладенні в поясненні обставини.

При цьому, відповідач надав в судовому засіданні пояснення ОСОБА_7 від 24.04.2014 року, в яких вона зазначається, що остання не дозволяла позивачу залишати робоче місце.

Сторони не заперечили, що ОСОБА_7 розписалася на поясненнях позивача від 24.04.2014 року, і не заперечували, що ОСОБА_7 надала письмові пояснення з цього приводу.

Аналізуючи зазначенні суперечності, суд вважає, що вони повинні трактуватися на користь позивача, оскільки ОСОБА_7 могла змінити свої пояснення під впливом роботодавця.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача не заявляв клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_7 і не довів в судовому засіданні, що позивач був відсутнім на робочому місці без дозволу керівництва і без поважних причин.

За таких обставин наказ від 24.04.2014 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Розглядаючи законність наказу від 12.11.14 року про звільнення позивача суд виходить із наступного.

В вищезазначеному наказі (а.с.32) підставою для звільнення позивача з займаної посади відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України зазначене систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку.

При цьому, про будь-які обставини порушень з боку позивача - не зазначено. Перелічені лише два попередні накази за притягнення до дисциплінарної відповідальності від 24.02.2014 року та 24.04.2015 року.

Тобто, по суті позивач звільнений з роботи цим наказом за порушення, останнє з яких викладене в наказі від 24.04.2014 року.

За таких обставин, а також, приймаючи до уваги, що попередні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є незаконними, відсутня систематичність в порушеннях з боку позивача - суд, вважає звільнення позивача незаконним, він підлягає поновленню на роботі.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому в розумінні ст. 235 КЗпП України вимушеним прогулом є час з дня незаконного звільнення працівника до дня ухвалення судом рішення про поновлення працівника на попередній роботі.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до абз. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати.

Відповідно з вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 на користь позивача з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 12.11.2014 р. по день винесення рішення судом 21.05.2015 року.

22 відпрацьованих днів в жовтні 2014 р. + 23 відпрацьованих днів в жовтні 2014 р. = 45 відпрацьованих днів за два останні місяці роботи;

2367,96 грн. заробітної плати позивача за фактично відпрацьовані дні у вересні 2014 р. + 2367,96 гривень заробітної плати позивача за фактично відпрацьовані дні у жовтні 2014 р. = 4735,92 заробітної плати за два останні місяці роботи.

4735,92 грн. заробітної плати за два останні місяці роботи : 45 відпрацьованих днів за два останні місяці роботи = 105 грн. 24 коп. середньоденної зарплати позивача перед звільненням;

105 грн. 24 коп. (середньоденна зарплата позивача перед звільненням) х 128 робочих днів вимушеного прогулу = 13470,72 і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вигляді середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з дня звільнення позивача по день винесення рішення судом.

Відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.1 ст.256 КАС України виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста І категорії, архітектору відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради та виконання постанови в частині присудження ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 2367,96 грн., з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі підлягає негайному виконанню.

Розглядаючи позовні вимоги, щодо внесення змін до трудової книжки, суд виходить з наступного.

Позивач просить внести в трудову книжку записи про виконання ним обов'язків начальника відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування ЛМР з 28 листопада 2012 року до 06 березня 2014 року та про те, що він є лауреатом обласної премії Львівської області в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури у номінації Архітектура імені Івана Левинського за 2013 рік, за архітектурний проект - мотельний комплекс в с.Малехів Жовківського району Львівської області.

В п.2.2. Інструкції «По порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.06.1993 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110, зазначено, що в трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

В цій інструкції не зазначено, про обов'язок вносити відомості про тимчасове виконання обов'язків начальника відділу.

Суд вважає, що вимоги п.2.2. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», про нагородження і заохочення стосується або державних нагород, або заохочень з боку роботодавця. Визнання позивача лауреатом обласної премії Львівської області в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури у номінації Архітектура імені Івана Левинського за 2013 рік, за архітектурний проект - мотельний комплекс в с.Малехів Жовківського району Львівської області, на думку суду, не є підставою для внесення відповідного запису в трудову книжку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає в цій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська міська рада, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки- задовольнити частково.

Визнати поважними причини пропуску звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська міська рада, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради Павліва А. № 014-к від 24.02.2014 р. про оголошення догани спеціалістові І категорії, архітектору відділу художньо-архітектурного оформлення міста ОСОБА_1 за порушення правил трудової дисципліни.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради Павліва А. № 037-к від 24.04.2014 р. в частині оголошення догани спеціалістові І категорії, архітектору відділу художньо-архітектурного оформлення міста ОСОБА_1 за повторне порушення правил трудової дисципліни.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаду спеціаліста І категорії, архітектору відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Стягнути з Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 13470,72 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Львівська міська рада - відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста І категорії, архітектору відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Допустити негайне виконання постанови в частині присудження ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 2367,96 грн., з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

.

Суддя: Радченко В.Є.