Справа № 826/3197/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/3197/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кротюка О.В. , суддів Мазур А.С. Літвінової А.В. вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної казначейської служби України Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м.Києва

провизнання протиправними бездіяльності та дій, зобов'язання вчинити дії
Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 12 березня 2015 року позивач просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо відмови прийняти до свого провадження та відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/2581/14 від 04 грудня 2014 року щодо примусового виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2014 року, винесеної ним в адміністративній справі № 826/2581/14;

- Визнати протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва щодо безпідставного та незаконного повернення мені без виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/2581/14 від 04 грудня 2014 року;

- Зобов'язати Державну казначейську службу України, як центральний орган виконавчої влади України, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, прийняти до свого провадження виконавчий лист № 826/2581/14 від 04 грудня 2014 року, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі № 826/2581/14, відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2014 року та виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/2581/14 від 04 грудня 2014 року та стягнути з боржника - Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 16 255 (шістнадцять тисяч двісті п'ятдесят п'ять) грн. 78 коп., вказаних у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2014 року, за рахунок бюджетних асигнувань передбачених у Державному бюджеті України для фінансування Державної архітектурно-будівельної інспекції України в частині покриття її видатків на фінансування Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в особі її територіального органу - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України в місті Києві, як правонаступника відповідача по справі - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

- Стягнути з Державної казначейської служби України на мою користь всі судові витрати, понесені мною по даній справі, які підтверджені документально, в тому числі витрати на оплату послуг адвоката Грабара М.Ф..

Відповідач (Управління ДКСУ у Голосіївському районі м. Києва) заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

Державна казначейська служба України свого відношення до позову не висловила.

В порядку ч.6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Окружним адміністративним судом міста Києва оформлено виконавчий лист № 826/2581/14, виданий 04 грудня 2014 року. Стягувачем за цим виконавчим листом є ОСОБА_3, боржником - Державний бюджет України в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Частина рішення яка підлягає до виконання за цим виконавчим документом становить: «Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 16255 гривень 78 копійок. Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві».

Листом від 02.02.2015 року № 510/389-1960 Державною казначейською службою України виконавчий лист стягувача було скеровано до Головного управління ДКСУ у м. Києві відповідно до розділу «Безспірне списання коштів з рахунків боржника» Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 року № 845.

Листом від 11.02.2015 року № 03-18/359 виконавчий лист стягувача (ОСОБА_1) було йому повернуто. Оскільки рахунки боржника закриті у зв'язку з ліквідацією останнього на підставі постанови КМ України № 150 від 23.04.2014 року.

Позивач не погоджується з вказаними обставинами, вважає дії та бездіяльність відповідачів в цих обставинах неправомірними.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012 року (далі - Закон) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Згідно ч.1 ст. 2 закону встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

o державний орган;

o державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

o юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В свою чергу стаття 3 Закону встановлює особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Поряд з цим, стаття 4 вказаного закону визначає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Аналіз вказаного дає підстави суду дійти до висновку, що стягнення коштів де боржником є державний орган (а не державне підприємство або юридична особа) визначається статтею 3, а не статтею 4 Закону, що чітко та однозначно випливає з їх контекстного змісту. З огляду на це, суд відхиляє доводи позивача, обґрунтовані необхідністю застосування норм статті 4 Закону та відповідних положень закону "Про виконавче провадження".

Так, стаття 3 Закону встановлює наступне.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Згідно частини 2 статті 3 Закону "Про виконавче провадження" (№ 606-XIV від 21.04.1999) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно положень пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету:

1) рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до Державної казначейської служби України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Державною казначейською службою України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання вказаних положень законів КМ України Постановою №845 від 03.08.2011 затверджено "Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" (далі - Порядок).

Так, згідно положень п.2 Порядку безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів. Боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. Виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження". Стягувачі - це фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів.

Згідно п. 9 Порядку орган Казначейства повертає:

1) виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

виконавчий документ:

- не підлягає виконанню органом Казначейства;

- подано особою, що не має відповідних повноважень;

- пред'явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

- видано або оформлено з порушенням установлених вимог;

- рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

- суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов'язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

- відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем;

- стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання;

- наявні інші передбачені законом випадки.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (п.24).

Безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування, безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів (п. 26. Порядку).

Для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання боржника. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник зобов'язаний привести у відповідність із такими бюджетними зобов'язаннями інші взяті ним бюджетні зобов'язання (п. 27 Порядку).

Безспірне списання коштів з рахунків боржника здійснюється з моменту відкриття відповідних асигнувань (абз.5 п.31 Порядку).

Як вбачається судом з матеріалів справи, виконавчим документом, який стосується прав та інтересів позивача є виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/2581/14 (видано 04 грудня 2014 року; далі - ВЛ).

Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що судом було присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 16255 гривень та покладено на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Боржником за ВЛ є Державний бюджет України в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Управлінням ДКСУ у Голосіївському районі м. Києва (лист від 11.02.2015 № 03-18/359) було повернуто позивачу (стягувачеві) за ВЛ, оскільки відповідний рахунок боржника (Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві) закрито і на розрахунково-касовому обслуговуванні УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва не знаходиться.

Таким чином, враховуючи те, що:

o виконання судових рішень за Законом полягає у списанні коштів з рахунків боржників;

o виконання такого рішення суду здійснюється органом державного казначейства за місцем казначейського обслуговування боржника;

o здіснення органом казначейства процедур виконання рішення суду згідно ст.. 3 Закону на підставі ВЛ;

o закриття боржником (Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві) відповідних рахунків з обставин своєї ліквідації згідно положень постанови КМ України від 23.04.2014 № 150;

o наявність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про припинення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві згідно (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch);

o відсутність вирішення органом, який видав ВЛ способу та порядку його виконання, у зв'язку з обставинами, зумовленими постановою КМ України № 150 від 23.04.2014 року (відносно питання правонаступництва боржника з наявними джерелами фінансування);

o необґрунтованість (помилковість) обґрунтування позивачем позовних вимог ст. 4 Закону, оскільки її норми не застосуються до державних органів,

суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Окрім того, суд зауважить, що органи казначейства не повинні «вникати» і вирішувати питання щодо правонаступництва боржників, оскільки ці питання згідно положень ст. 3 Закону не віднесено до їх компетенції. Органи казначейства лише стягують суми коштів за судовими рішеннями в яких визначені судом конкретні боржники (державні органи) та відносно яких наявне бюджетне фінансування і казначейське обслуговування. Іншими словами вони (органи казначейства) діють згідно вимог ч.2 ст. 19 Конституції України та норм Порядку.

Додатково суд вважає необхідним звернути увагу позивача на зміст статті 1 ЗУ Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах № 4191-VI від 20.12.2011, а саме:

«Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, (1 -примітка суду) у судовому засіданні, (2 -примітка суду) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та (3 -примітка суду) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні».

Разом з тим, судом не встановлено протиправної бездіяльності та дій відповідачів. Вказане зумовлює відсутність підстав для зобов'язання вчинення відповідачами певних дій.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів відповідність оскаржуваних дій та рішень вимогам ч.3. ст..2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Кротюк

Судді А.С. Мазур

А.В. Літвінова