Справа № 2а-1073/06 2а-309/08
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 9959/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 17.01.2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа - управління у справах захисту населення від наслідків на ЧАЕС Рівненської обласної державної адміністрації, про зобов'язання виконати вимогу закону,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2006 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа - управління у справах захисту населення від наслідків на ЧАЕС Рівненської обласної державної адміністрації, про зобов'язання виконати вимогу закону.

Позивачка вказувала, що вона згідно із п.10 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на забезпечення житлом протягом року з дня звернення, як особа, яка переселення з радіоактивно забруднених районів.

На житлову чергу позивача прийнято Рівненським міськвиконкомом 30.07.1999 року, проте житлом у строки визначені законом її не забезпечено, що і стало підставою звернення до суду.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.01.2007 року позов задоволено. Зобов'язано виконавчий комітет Рівненської міської ради надати ОСОБА_2 на склад її сім'ї перше житло, що побудовано для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке надійде або перебуває у розпорядженні Рівненського міськвиконкому та буде відповідати вимогам чинного законодавства України.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що надавши першочергово житло ОСОБА_2, суд порушив його права, оскільки у списку для отримання позачергового житла він знаходиться за №10, тоді як ОСОБА_2 за №28.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до категорії 1, є інвалідом ІІІ групи, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС .

Направлення на переселення позивачу було видане Рівненською обласною державною адміністрацією 20.05.1997 року серії НОМЕР_1 на склад сім'ї з чотирьох осіб і з 30.07.1999 року через Рівненський міськвиконком позивач подала відповідну заяву та була прийнята у чергу на отримання житла для переселення з радіоактивно забруднених районів.

На момент звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_2 перебувала на обліку при Рівненському міськвиконкомі у списку осіб, які значаться в окремому списку громадян, що підлягають переселенню з районів, забруднених радіацією внаслідок аварії на ЧАЕС і серед яких є члени сім'ї, віднесені до 1 категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, сім'ї, що втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ї, у складі яких є діти, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи під № 28 на склад сім'ї з чотирьох осіб.

Відповідно до вимог ст.4. п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_2, як особі, віднесеній до категорії 1, надана така гарантована державою пільга, як позачергове забезпечення жилою площею протягом року з дня подання заяви при переселенні з радіаційно забрудненого району.

Судом першої інстанції встановлено, та не оспорюється сторонами, що у 2003 році управління придбало та розподілило без дотримання черговості 17 квартир.

Вищенаведене свідчить про порушення права позивача на позачергове забезпечення жилою площею протягом року з дня подання заяви, гарантоване п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Покликання апелянта на те, що задовольняючи позов ОСОБА_2, порушуються його права на житло встановлене законом, оскільки в черзі він знаходиться під №10, колегія суддів до уваги не бере, оскільки задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд фактично відновив порушене ОСОБА_2 право на житло встановлене ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Фактично, право апелянта на позачергове забезпечення жилою площею протягом року з дня подання заяви, порушено відповідачем по справі а не позивачкою, тому порушене право інших осіб не повинно впливати на право позивача вимагати захисту свого порушеного права.

Також, безпідставним посилання апелянта на те, що даний спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки Вищий адміністративний суд в ухвалі від 03.07.2013 №К/9991/3421/12, прийнятої в результаті розгляду даної справи встановив, що спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду належними і допустимими доказами законність своїх дій.

З урахуванням викладеного, судова колегія суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції, яке прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним та всебічним з'ясуванням усіх обставин справи, не спростовують.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 17.01.2007 року у справі №2а1073/06 2а-309/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : О.Б. Заверуха

А.Р. Курилець