Справа № 754/6992/15-а
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/265/15
Справа №754/6992/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.05.2015року суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, в якому просить суд визнати дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва неправомірними, щодо відмови у перерахунку пенсії, як державному службовцю, відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 70відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, здійснити перерахунок пенсії з 30.12.2014р. в розмірі 70% заробітної плати, враховуючи матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, взявши до розрахунку довідку №281/295д від 16.09.2014 року з урахуванням періоду сум заробітної плати з вересня 2009 року по серпень 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона отримує пенсію за віком, як державний службовець, відповідно до Закону України "Про державну службу". Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 70відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, 19.02.2015р. отримала відмову в перерахунку пенсії. Тому Вона була змушена звернутися до суду та просила позовні вимоги задовольнити.

Стороною відповідача, у десятиденний строк з дня одержання ухвали, не подано до суду заперечення проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, щодо здійснення перерахунку пенсії як державному службовцю, відповідно до Закону України "Про державну службу" з 30.12.2014р. підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком, як державний службовець відповідно до Закону України "Про державну службу".

Звернення позивача про перерахунок пенсій, відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 70 відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва із заявою, в якій просила також врахувати виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, відповідачем 19.02.2015р. залишено без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов"язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Стаття 2 Закону України "Про оплату праці" визначає структуру заробітної плати, що складається з основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно Довідки Міністерства оборони України № 281/295д від 16.09.2014року, окрім посадового окладу, надбавок та премій у зв"язку з роботою на державній службі позивачці, як державному службовцю, було виплачено інші виплати, а саме: матеріальну допомогу, індексацію заробітної плати. З цієї ж довідки вбачається, що на всі ці виплати був нарахований єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Вищевикладене свідчить про те, що призначення державному службовцю пенсії здійснюється з усіх сум їх заробітку (доходу), на які нараховуються страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року №114/8713, що є єдиним нормальним документом, який розроблено відповідно до Закону України "Про оплату праці", матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, індексація заробітної плати, грошова винагорода входять до складу фонду оплати праці як інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, чинне законодавством як загальне так і спеціальне, відносить матеріальну допомогу до складу заробітної плати, оскільки вона належить до додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (із змінами та доповненнями) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнобов"язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 19 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до сум, на які нараховується збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, віднесено суми витрат на оплату праці (грошового забезпечення), що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, чим порушив її права та законні інтереси, які підлягають поновленню шляхом визнання дій відповідача неправомірними та зобов"язання перерахувати позивачці пенсію, згідно нормативних актів, що були предметом розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про оплату праці", ст.ст. 1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", в розмірі 70 % від сум заробітної плати державних службовців, згідно довідки від 16.09.2014 року № 281/295д, виданою Міністерством оборони України, з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та індексації, починаючи з 30.12.2014року, з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бабко В.В.