Справа № 591/4657/14-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 591/4657/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2015р. по справі № 591/4657/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах

про визнання протиправними дій вчинених на виконання постанови суду,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулась до Зарічного районного суду м. Суми із заявою в порядку ч.9 ст.267 КАС України, в якій просила суд визнати протиправними дії управління та зобов'язати здійснити перерахунок виходячи з розміру середнього заробітку.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі Постанови Зарічного районного суду м. Суми від 10.07.2014 року у справі №591/4657/14-а виходячи з розміру посадового окладу в сумі 770,00грн.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на виконання Постанови Зарічного районного суду м. Суми від 10.07.2014 року у справі №591/4657/14-а провести ОСОБА_1 з 01.07.2014 року перерахунок пенсії державного службовця, виходячи з 84% від розміру заробітку, з урахуванням підвищення посадового окладу визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №34 від 06.02.2008 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» та провести на її користь виплати, з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 35%, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань згідно довідки Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного Управління Міндоходів у Сумській області від 29.05.2014р. №29107/Р/05-020, з урахуванням проведених раніше виплат.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відповідачем, з урахуванням ст. 37 Закону України "Про державну службу" правомірно було проведено перерахунок пенсії позивачу згідно змін внесених до законодавства.

На підставі вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 працювала у Державній податковій інспекції у м. Суми.

З грудня 2006 року позивачці була призначена пенсія державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" в зв'язку з досягненням пенсійного віку.

17 червня 2014 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду в м. Сумах із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, призначеної на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням вказаних довідок (а.с.7).

20.06.2014р. відповідачем відмовлено в перерахунку та вказано, що проведення розрахунку пенсії здійснюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, в той час як премії та надбавки під час призначення пенсії обчислювались за 24 місяці (а.с. 15).

Постановою Зарічного районного суду від 10 липня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2014 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах з 01.07.2014 року провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця, призначеної на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 84%, та провести на її користь виплати, з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 35%, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань згідно довідок Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного Управління Міндоходів у Сумській області від 29.05.2014р. № 29102/Р/05-020 та № 29107/Р/05-020, з урахуванням проведених раніше виплат.

Позивачка стверджує, що перерахунок на підставі постанови суду здійснено з порушенням її прав, оскільки враховано розмір посадового окладу в сумі 770,00грн., а не середньомісячну заробітну плату, котра була збільшена з 01.02.2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №34 від 06.02.2008 року Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та становила 3309,96грн.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача з приводу відмови у перерахунку пенсії позивача є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.9 ст.267 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Предметом заяви є протиправне рішення відповідача, пов'язане з виконанням постанови суду. Позивачка посилається на порушення її права в частині перерахунку пенсії в розмірі 84% від посадового окладу, яке було визнано в резолютивній частині постанови, тобто підтверджено судом.

Тобто, заяву подано з дотриманням вимог ч.9 ст.267 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України "Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Положення ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачають, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержування зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16 січня 2003 року зазначений закон доповнено ст. 37-1, яка передбачає порядок і умови перерахунку пенсії державним службовцям, а саме те, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу", на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок у тримісячний термін привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління), після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Закону України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена за нормами Закону України "Про державну службу" в редакції до 01.10.2011 року, відповідно до якої пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

При здійсненні перерахунку пенсії позивачу відповідачем було застосовано положення Закону України "Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011року №3668-VI , який набрав чинності з 01.10.2011 року.

Зокрема, підпунктом 9 п. 6 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" внесено зміни до Закону України "Про державну службу", зокрема, текст ст. 37 цього Закону викладено в такій редакції: "На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація грошових доходів, яка за своєю природою є компенсаційною виплатою, входили до системи оплати праці державного службовця.

Положенням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у пункті 1 постанови зазначений Закон України "Про державну службу"), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-ІV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів вважає хибним посилання апелянта на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально - побутових питань, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не враховуються при обчисленні розміру пенсії державного службовця, оскільки такі види виплат не включаються до складу заробітної плати державного службовця, з огляду на те, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5) виданої відповідачем на позивача та розгорнутою випискою з облікової картки застрахованої особи, чітко видно, що на дані інші виплати нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, аналіз наведених положень законів свідчить, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, яка виплачувалась щомісячно в складі заробітної плати, входили до системи оплати праці державного службовця, який повинен враховуватись при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», а тому є всі підстави для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зазначених видів виплат.

Дані обставини в повному обсязі підтверджуються поданими письмовими доказами, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, зокрема, в тому, що матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань тощо) є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, передбачених частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу", тому вона не включається до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям, виходячи з наступного.

В силу положень ч. 1, 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Постановою Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року по адміністративній справі №21-430а11 за результатами розгляду заяви про перегляд оскаржуваних рішень Вищого адміністративного суду України в мотивувальній частині зазначено, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-ХІІ та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону № 1058-ІV та стаття 66 Закону №1788XII . Отже, Вищий адміністративний суд України у справі, що розглядається, неправильно застосував норми матеріального права.

За таких обставин враховуючи те, що рекомендації Вищого адміністративного суду України прийняті до винесення постанови Верховним Судом України, а також те що рекомендації носять не обов'язковий характер, а постанова Верховного Суду України обов'язкова, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про порушення прав позивача.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2015 року по справі № 591/4657/14-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2015р. по справі № 591/4657/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.