Справа № 806/516/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"18" травня 2015 р. Справа № 806/516/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2015 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "Крупозавод Озерянка" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПС" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року Дочірнє підприємство "Крупозавод Озерянка" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПС" (далі - ДП «Крупозавод Озерянка" ТОВ "ІПС"») звернулось в суд із позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 січня 2015 року № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки №13/06-25-22-01/31049994/0110 від 06 січня 2015 року про неправомірність віднесення до податкового кредиту по податку на додану вартість вартості товарно-матеріальних цінностей та послуг, придбаних підприємством у СФГ «Хлібороб» , ТОВ «Фоззі-Фуд» та ТОВ «Пакко Холдинг»у зв'язку із відсутністю реальних поставок товарно-матеріальних цінностей і надання послуг та укладення угод без мети настання реальних наслідків, є безпідставними.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 26 січня 2015 року та № від 26 січня 2015 року, прийняті щодо ДП "Крупозавод Озерянка" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПС".

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП"Крупозавод Озерянка" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПС" 487 грн 20 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Відповідач оскаржив дану постанову з підстав неповного з»ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту і навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Контролюючий орган посилається на те, що в процесі проведення перевірки, результати якої оскаржуюються платником податків встановлено, що в контрагента позивача - СФГ "Хлібороб"відсутні власні виробничі потужності та трудові ресурси, що виключає можливість виконання своїх зобов'язань згідно укладених договорів.

Первинні документи якими позивач обґрунтовує свою правову позицію по угодах, укладених з ТОВ "Фоззі-Фуд" та ТОВ "Пакко Холдинг", на думку відповідача, не можуть беззаперечно підтверджувати реальність господарських операцій (придбаних товарів (робіт, послуг).

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 8 грудня 2014 року до 26 грудня 2014 року посадовими особами Житомирської ОДПІ проведено виїзну планову документальну перевірку ДП «Крупозавод Озерянка" ТОВ "ІПС" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 квітня 2012 року до 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2012 року до 31 грудня 2013 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиного соціального внеску за період з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2013 року .

За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки №13/06-25-22-01/31049994/0110 від 6 січня 2015 року у якому зроблено висновок про порушення ДП «Крупозавод Озерянка" ТОВ "ІПС" податкового законодавства:

- пункту 44.1, пункту 44.3, пункту 44.6 статті 44, пункту 138.1.1, пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.8, підпункту 138.10.3, пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9, пункту 139.1, статті 139 Податкового Кодексу України, у результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 246024 грн 00 коп., в тому числі:

1) - І півріччя 2012 року - 18494 грн 00 коп. (2 квартали 2012 року - 18494 грн 00 коп.); - 9 місяців 2012 року - 56979 грн (3 квартали 2012 року - 38485 грн 00 коп.); - Рік 2012 - 118649 грн 00 коп. (4 квартали 2012 року - 34851 грн 00 коп.); - 2013 рік - 127375 грн 00 коп.

2) пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, у результаті чого встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) у загальній сумі 265385 грн 00 коп., у тому числі по періодах: квітень 2012 року - 7260 грн. 00 коп.; травень 2012 року - 7101 грн. 00 коп.; червень 2012 року - 864 грн.00 коп.; липень 2012 року - 13667 грн. 00 коп.; серпень 2012 року - 13233 грн. 00 коп.; вересень 2012 року - 15083 грн 00 коп.; жовтень 2012 року - 9575 грн 00 коп.; листопад 2012 року - 10149 грн 00 коп.; грудень 2012 року - 5682 грн 00 коп.; січень 2013 року - 20451 грн 00 коп.; лютий 2013 року - 6361 грн 00 коп.; березень 2013 року - 14509 грн 00 коп.; травень 2013 року - 7275 грн 00 коп.; червень 2013 року - 2984 грн 00 коп.; липень 2013 року - 24063 грн 00 коп.; серпень 2013 року - 15075 грн 00 коп.; вересень 2013 року - 4757 грн 00 коп.; жовтень 2013 року - 29908 грн 00 коп.; листопад 2013 року - 27002 грн 00 коп.; грудень 2013 року - 32389 грн 00 коп.

3) пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, «Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року №1020, тому підприємству необхідно подати уточнюючі розрахунки форми 1-ДФ за відповідні періоди.

На підставі акта перевірки №13/06-25-22-01/31049994/0110 від 6 січня 2015 року Житомирською ОДПІ прийнято :

-за порушення п. 44.1, пункту 44.3, пункту 44.6 статті 44, пункту 138.1.1, пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.8, підпункту 138.10.3, пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9, пункту 139.1, статті 139 Податкового Кодексу України і, як результат,-заниження податку на прибуток на загальну суму 246024 грн 00 коп., в тому числі:

1) - І півріччя 2012 року - 18494 грн 00 коп. (2 квартали 2012 року - 18494 грн 00 коп.); - 9 місяців 2012 року - 56979 грн (3 квартали 2012 року - 38485 грн 00 коп.); - Рік 2012 - 118649 грн 00 коп. (4 квартали 2012 року - 34851 грн 00 коп.); - 2013 рік - 127375 грн 00 коп.-

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 січня 2015 року №, яким донараховано податкові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 246024 грн 00 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 61506 грн 00 коп. ;

2)-за порушення пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, у результаті чого встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) у загальній сумі 265385 грн 00 коп., у тому числі по періодах: квітень 2012 року - 7260 грн. 00 коп.; травень 2012 року - 7101 грн. 00 коп.; червень 2012 року - 864 грн.00 коп.; липень 2012 року - 13667 грн. 00 коп.; серпень 2012 року - 13233 грн. 00 коп.; вересень 2012 року - 15083 грн 00 коп.; жовтень 2012 року - 9575 грн 00 коп.; листопад 2012 року - 10149 грн 00 коп.; грудень 2012 року - 5682 грн. 00 коп.; січень 2013 року - 20451 грн 00 коп.; лютий 2013 року - 6361 грн 00 коп.; березень 2013 року - 14509 грн 00 коп.; травень 2013 року - 7275 грн 00 коп.; червень 2013 року - 2984 грн 00 коп.; липень 2013 року - 24063 грн 00 коп.; серпень 2013 року - 15075 грн 00 коп.; вересень 2013 року - 4757 грн 00 коп.; жовтень 2013 року - 29908 грн 00 коп.; листопад 2013 року - 27002 грн 00 коп.; грудень 2013 року - 32389 грн 00 коп.,

- податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 26 січня 2015 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у декларації за березень 2012 року-березень 2013 року, травень 2013 року - грудень 2013 року у загальному розмірі 265385 грн 00 коп. (Том №1 а.с.62, 64).

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом - СФГ "Хлібороб"підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, у позивача наявні всі необхідні первинні документи за господарськими операціями із ТОВ "Фоззі-Фуд" та ТОВ "Пакко Холдинг", а контролюючий орган не довів обставин, на які посилався у акті перевірки та не підтвердив висновків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

В пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп.14.1.181 цього ж пункту податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п.44.1 ст.44 цього ж Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 198 ПК України визначені правила формування податкового кредиту.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до етапі 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені норми закону, у розгляді даної справи слід виходити з того, що необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до вимог п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

І. По господарським операціям з СФГ "Хлібороб ".

Судом встановлено, що ДП «Крупозавод Озерянка» ТОВ «ІПС» зареєстроване Житомирською районною державною адміністрацією 21.07.2000 року, є платником податку на додану вартість з 16.08.2000 року та здійснює діяльність з виробництва продуктів борошномельної-крупяної промисловості, виробництва макаронних виробів та подібних борошняних виробів, оптову торгівлю зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, оптову торгівлю іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, рибопродуктами, ракоподібними і молюсками, неспеціалізовану оптову торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, неспеціалізовану оптову торгівлю (Том №1 а.с.11).

Суд також встановив, що 30 серпня 2013 року між ДП «Крупозавод Озерянка» ТОВ «ІПС» (Покупець) та СФГ «Хлібороб» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №8 (Том №1 а.с.77-79). Відповідно до пункту 1.1 договору Продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передавати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей товар. Пунктом 2.1 визначено найменування товару: зерно гречки. Згідно з пунктом 2.4 товар відвантажується насипом на автотранспорт. Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 ціна договору вартість товару зазначається в видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною договору/ за тонну, в тому числі податок на додану вартість/. Продавець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 8 (восьми) банківських днів з моменту отримання товару на підставі виставленого рахунку.

На виконання умов договору в жовтні-грудні 2013 року ДП «Крупозавод Озерянка» було отримано від СФГ "Хлібороб" зерна гречки на суму 376237,5 грн.,в т.ч.ПДВ на 62706,25 грн., який підприємством було віднесено до складу податкового кредиту декларації з ПДВ у періоді жовтня-грудня 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що господарські операції позивача з контрагентом СФГ "Хлібороб" підтверджуються всіма необхідними документами, а саме :

- накладними (т. №1 а.с.80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96-97, 99, 101, 103),

- товарно-транспортними накладними (т. №1 а.с.81, 83, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 98, 100, 102, 104),

- аналізом рахунку по субконто: 631 (т. №6 а.с.61), карткою рахунку: 631 (т. №62-69),

- податковими накладними (т №1 а.с.105-118),

- платіжними дорученнями(т. №1 а.с.119-127, т. №6 а.с.59-60).

На момент здійснення господарських операцій, контрагент позивача був зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі, мав Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. Доказів того, що спірні господарські зобов'язання в судовому порядку визнавались недійсними суду не надано.

Зазначені первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Жодних зауважень щодо їх оформлення контролюючий орган не пред»являв.

За наслідком виконання умов договору підприємство отримало податкові накладні, які не мали недоліків та, порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинному на момент їх виписки законодавству, чого не оспорює відповідач.

Стосовно доводів відповідача про нереальність здійснених господарських операцій по поставці позивачу зерна гречки колегія суддів враховує, що відсутність у СФГ власних основних засобів не може свідчити про нереальність господарських операцій з огляду на те, що позивачем надані первинні документи, з яких вбачається проведення поставок зерна за допомогою власної автомобільної техніки, та їх оплату позивачем.

Колегія суддів зазначає, що матеріли справи містять докази, подані позивачем на підтвердження того, що отримане за умовами зазначеного договору від СФГ "Хлібороб" зерно гречки використане позивачем у господарській діяльності, а саме : оброблене та реалізоване. Ці обставини відповідачем не спростовані.

Таким чином, між позивачем та його контрагентом в дійсності були виконані вказані господарські операції, дії останніх були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а не вчинялися в цілях заниження об'єкта оподаткування, несплати податків.

Тобто, внаслідок проведення таких операцій платник податків мав намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, і не прагнув отримати вигоду виключно чи переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість.

Крім цього, використана відповідачем при перевірці інформація щодо СФГ "Хлібороб" без дослідження у цього контрагента відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не може свідчити про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та невідповідність правочинів вимогам законодавства.

ІІ. По господарським операціям з ТОВ «Фоззі-Фуд».

Суд встановив, що 22 лютого 2011 року між ДП «Крупозавод Озерянка» ТОВ «ІПС» (Постачальник) та ТОВ «Фоззі-Фуд» (Покупець) укладено договір поставки №48/927 (т.№5 а.с.81-84) з додатками до договору (т. №5 а.с.85-92).

За цим договором позивачем отримані у квітні 2012- жовтні 2013 року послуги логістики.

На підтвердження виконання умов вказаного договору в матеріалах справи містяться документи: акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (т. №1 а.с.128-143), довідки-розрахунки логістичних послуг по ТОВ «Фоззі-Фуд» за квітень-грудень 2012 року, січень-травень 2013 року, липень-серпень 2013 року (т. №5 а.с.155-170), видаткові накладні (т. №5 а.с.211-222), розрахунок прибутковості операцій (т. №6 а.с.58), податкові накладні (т. №1 а.с.144-158), які відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в ході проведення перевірки та у судовому засіданні даний факт відповідач не спростував.

Розрахунки за послуги проводились у безготівковій формі, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться платіжні доручення (т. №5 а.с.93-100, 102), виписки по особовому рахунку (т. №5 а.с.101, 103-107).

ІІІ.По господарським операціям з ТОВ «Пакко Холдінг».

20 лютого 2012 року між ДП «Крупозавод Озерянка» ТОВ «ІПС» (Постачальник) та ТОВ «Пакко Холдінг» (Покупець) укладено договір поставки №200212-08/1п (т. №1 а.с.221-226), протоколи розбіжностей від 20 лютого 2012 року (т. №1 а.с.227), та договір про внесення змін до договору (т.№1 а.с.228).

За цим договором позивачем були отримані послуги- витрати на доставку.

Крім того, встановлено, що 1 березня 2012 року між ДП «Крупозавод Озерянка» ТОВ «ІПС» (Замовник) та ТОВ «Пакко Холдінг» (Виконавець) укладено договір про надання послуг №010312-22/2п (т. №1 а.с.229-231).

За даним договором в період квітня 2012 року- по грудень 2013 року надані послуги :логістики, передпродажної підготовки та марчендайзингу, проведення спеціальних заходів і реклами, забезпечення асортименту.

На підтвердження господарських операцій за умовами цього договору, в матеріалах справи наявні наступні документи :

-акти про компенсацію витрат на доставку товару (т. №2 а.с.24, 32, 40, 45, 50, 54-55, 57, 71, 75, 80, 86, 93-94, 98, 103, 108, 122, 125-126), рахунки на оплату (т. №2 а.с.25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 42, 49, 51, 53, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 79, 81, 83, 95, 97, 99, 101-102, 105, 107, 109, 111, 113-114, 117, 119-120, 123, 127, 129), акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. №2 а.с.26, 28, 30, 34, 36, 38, 41, 43-44, 46-48, 52, 59, 61, 63, 65, 67, 69, 73, 77-78, 82, 84-85, 87-92, 96, 100, 104, 106, 110, 112, 115-116, 121, 124, 128), довідки-розрахунки транспортних послуг по ТОВ «Пакко Холдінг» за квітень-липень 2012 року, вересень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року (т. №5 а.с.171-190), довідки-розрахунки послуг мерчандайзингу по ТОВ «Пакко Холдінг» квітень-липень 2012 року (т. №5 а.с.191-194), квітень-грудень 2013 року (т. №5 а.с.203-210), довідки-розрахунки логістичних послуг по ТОВ «Пакко Холдінг» серпень-грудень 2012 року (т. №5 а.с.195-199) січень-березень 2013 року (т. №5 а.с.200-202), розрахунок прибутковості операцій з ТОВ «Пакко Холдінг» (т. №6 а.с.57), податкові накладні (т. №1 а.с.232-250, т. №2 а.с.1-23, 130-147), які відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в ході проведення перевірки та у судовому засіданні даний факт відповідач не спростував.

Розрахунки за товар проводились у безготівковій формі, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться платіжні доручення (т. №5 а.с.108-146), виписки по особовому рахунку (т. №5 а.с.147-154).

Крім того, в матеріалах справи містяться податкові декларації з податку на додану вартість, розрахунки коригування сум податку на додану вартість, довідки про залишок суми від'ємного значення, розрахунки сум бюджетного відшкодування, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (т. №2 а.с.157-168, 178-186, 189-192, 209-218, 225-235, 250-254, т. №3 а.с.1-6, 25-35, 51-62, 85-97, 119-130, 153-163, 183-194, 215-228), т. №4 а.с.1-12, 40-58, 82-93, 117-128, 152-165, 191-204, 229-242), т. №5 а.с.1-14, 38-52) та реєстри виданих та отриманих податкових накладних (т. №2 а.с.169-177, 187-188, 193-208, 219-224, 236-149, т. №3 а.с.7-24, 36-50, 63-84, 98-118, 131-152, 164- 182, 195-214, 229-257), т. №4 а.с.13-39, 59-81, 94-116, 129-151, 166-190, 205-228, 243-270), т. №5 а.с.15-37, 53-80).

Даючи узагальнюючу правову оцінку наведеним доказам колегія суддів вважає, що прямими доказами в підтвердження обставин правомірності формування податкового кредиту є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які відповідають вимогам чинного законодавства.

В акті перевірки відповідач вказує на недоліки в оформленні актів надання послуг, оскільки вони не "прив"язані" до підприємства, не проведено аналіз господарської роботи підприємства, не висвітлено ціноутворення на ринку автотранспорту, не зазначено, яким транспортом, звідки та куди відбувалась поставка, не зазначено ціну виконаних робіт тощо.

Однак зазначені, на думку, осіб, які проводили перевірку, недоліки спростовуються матеріалами справи. Адже відповідач, а також суд першої інстанції не взяли до уваги, що окрім актів надання послуг сторони підписали й акти приймання виконаних робіт , в яких міститься вся інформація, на відсутність якої в актах надання послуг посилається відповідач. Матеріали справи містять також і довідки про вартість виконаних робіт.

Відтак, недоліки при оформленні актів виконаних робіт, на які посилається відповідач в акті перевірки, не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджується протилежне, а законодавство не встановленює вимоги щодо обов'язкових реквізитів такого виду документів. Підписання актів виконаних робіт свідчить про належне виконання умов договору. Відтак, останні не можуть бути належними і допустимими доказами фіктивності господарських операцій.

Чинним податковим законодавством не встановлено окремого правового регулювання порядку віднесення до валових витрат витрат на оплату послуг логістики та марчендайзингу. Отже, з урахуванням наведених приписів Закону для цілей оподаткування такі витрати враховуються за умови їх економічної обґрунтованості, документальної підтвердженості та спрямованості на збільшення доходу.

Аналіз укладених позивачем з контрагентами договорів дає підстави вважати, що послуги, які отримав позивач, спрямовані на отримання доходу .

Факт виконання договірних зобов'язань, підтверджується договорами, актами виконаних робіт (послуг), податковими накладними та відповідними розрахунковими документами.

Наведені докази об'єктивно розцінено судом як належне документальне підтвердження реальності виконання операцій з поставки товарів/ послуг позивачеві названими контрагентами.

На момент вчинення правочинів підприємства-контрагенти позивача були належним чином включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та були зареєстровані, як платники податку на додану вартість, а отже видача ними податкових накладних, за операціями, фактичне здійснення яких відповідачем не спростовано під час розгляду справи та не наведено об'єктивних обставин та належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій, є правомірною.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності його дій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Дочірнє підприємство "Крупозавод Озерянка" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПС" с.Озерянка,Житомирська область, Житомирський район,12463

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,