Справа № 826/1319/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2015 року № 826/1319/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченко І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР»
до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням змінених позовних вимог про:

- визнання протиправними дії відповідача по складанню Акту від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.;

- визнання протиправними дії відповідача щодо відображення в комп'ютерній автоматизованій інформаційній системі «Інтегрована автоматизована інформаційна система Головного управління Міндоходів України «Податковий Блок», базі даних «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» висновків Актів 1) від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.; 2) від 06.01.2015р. №4/26-58-22-02-17/38956999 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з постачальниками та покупцями за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.;

- зобов'язання відповідача поновити в комп'ютерній автоматизованій інформаційній системі «Інтегрована автоматизована інформаційна система Головного управління Міндоходів України «Податковий Блок», а також в базі даних «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» задекларовані показники сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.;

- визнання протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року;

- визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, відповідачем у порушення норм податкового законодавства України, були вчинені протиправні дії по проведенню звірки та перевірки позивача, за результатами якої складено акт від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.» та акт від 06.01.2015р. №4/26-58-22-02-17/38956999 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з постачальниками та покупцями за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.», якими зафіксовані протиправно сформовані відповідачем помилкові висновки про порушення позивачем норм податкового законодавства України, що призвело до порушення його прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи оскаржувані дії законними та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з неявкою в судове засідання, призначене на 12.05.2015р. представників сторін, фіксація судового засідання не відбулась та на підставі поданої представником позивача заяви про розгляд справи без його участі, суд прийшов до переконання про можливість її розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» зареєстроване 30.10.2013р. Головним управлінням юстиції у місті Києві.

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на підставі п. 73.5 статті 73 ПК України та п. 4.4 Наказу ДПА України від 22.04.2011р. №236 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок» здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ «ДОСФАР» за результатами якої 30.07.2014р. складено акт №746/26-58-22-01-17/38956999 «Про неможливість проведення зустрічної звірки щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.» (далі по тексту - Акт звірки).

У зв'язку з тим, що підприємство не знаходиться за податковою адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 80/17, кв. 18, про що складено Повідомлення №601 від 23.07.2014р. про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та Довідку №996 від 16.07.2014р. про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків, відповідачем проведено перевірку за результатами аналізу даних АІС «Реєстр платників податків», «Єдиний реєстр податкових накладних», згідно деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та додатку №5 до податкових декларації з ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР».

Звіркою встановлено порушення позивачем норм п. 187.1 статті 187, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р., зокрема підприємством документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій: постачальники - ТОВ «ДОСФАР» - покупці за перевіряємий період не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту в зв'язку з наведеним вище.

З Акту звірки вбачається, що вказані порушення виникли у зв'язку з невнесенням контрагентами - ТОВ «Євро-Логістик» (), ТОВ «Укр-автотранс» () податкових накладних в Єдиний реєстр податкових накладних за перевіряємий період, на підставі чого відповідач дійшов висновку про фіктивність операцій між позивачем та вказаним вище контрагентом.

Окрім цього відповідачем проведено перевірку ТОВ «ДОСФАР» за результатами якої 06.01.2015р. складено акт №4/26-58-22-02-17-38956999 про результати позапланової виїзної перевірки щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з постачальниками та покупцями за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р. (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено відсутність об'єктів оподаткування ТОВ «ДОСФАР» при придбані та продажу товарів (послуг) за перевіряємий період, які підпадають під визначення ст. 185, 187, 188, 198 ПК України. Відповідач прийшов до висновку, що господарські операції між позивачем та контрагентами - постачальниками та покупцями не підтверджуються виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що в свою чергу порушують ст. 185 ПК України в частині оподаткування ПДВ безтоварних операцій по ланцюгу постачання.

Відповідно до приписів п. 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з приписами статті 72 ПК України - для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

З метою отримання податкової інформації, враховуючи положення абз.1 п. 73.5 статті 73 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

При цьому, в силу приписів абз. 3 п. 73.5 статті 73 ПК України - зустрічні звірки проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної вище норми, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 затверджено Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

В силу положень п. 4 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок - орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

Згідно з п. 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року - у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання.

Таким чином, податковий орган, з метою отримання податкової інформації має право проводити зустрічні звірки та надсилати поштою чи особисто вручати відповідний письмовий запит. За результатами проведення зустрічної звірки податковим органом складається довідка, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), складається акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання.

Як вбачається зі змісту Акту звірки, на письмовий запит від 24.07.2014р. №14778/10/26-58-22-01-10 про надання документів та їх документального підтвердження за перевіряємий період, позивачем не було надано витребуваних податковим органом документів у зв'язку з тим, що підприємство не знаходиться за податковою адресою.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Висновки, викладені в акті податкового органу, складеного за результатом перевірки (звірки), не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків.

Натомість, висновки, викладені в акті перевірки (звірки), є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, не створюють жодних правових наслідків, а тому сам акт перевірки (звірки) не порушує права позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права в частині визнання протиправними дії відповідача по складанню Акту від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.», а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Дана позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України (постанова від 13.03.2014р. у справі №К/800/51574/13, постанова від 01.04.2014р. у справі К/800/47935/13) та постановою Верховного Суду України від 09.12.2014р. у справі №21-511а14.

У той же час, суд зазначає, що висновки податкових перевірок (звірок) можуть бути відображені контролюючим органом у даних обліку платника податків (картках особового рахунку, інформаційних базах співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань, тощо).

З 01 січня 2013 року на підставі наказу ДПС України «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий Блок» від 24 грудня 2012 року № 1197 введено в експлуатацію ІС «Податковий блок».

Відповідно до пункту 2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 31.10.2012 № 948, після впровадження підсистеми «Податковий аудит» системи «Податковий блок» форми, передбачені додатками 1 - 9 до Методичних рекомендацій, а також передбачені Методичними рекомендаціями документи складаються, ведуться та накопичуються в електронному вигляді в підсистемі «Податковий аудит» системи «Податковий блок».

Працівники підрозділів, що здійснюють (очолюють) перевірки, вносять необхідну інформацію до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АС «Аудит» (підсистеми «Податковий аудит» системи «Податковий блок» - після її впровадження) на кожному етапі організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок (при направленні повідомлення платнику податків про початок документальної планової (невиїзної позапланової) перевірки, оформленні направлення на проведення перевірки, реєстрації акта (довідки) перевірки (звірки), інших складених актів (довідок), прийнятті та направленні податкового повідомлення-рішення, складанні протоколів про адміністративне правопорушення тощо - в день вчинення відповідних дій, адміністративного або судового оскарження грошового зобов'язання, визначеного у прийнятих податкових повідомленнях-рішеннях - в день отримання відповідних документів або отримання інформації в установленому порядку (до підсистеми «Податковий аудит» системи «Податковий блок» додатково вноситься: наказ про проведення перевірки; протокол засідання постійної комісії із розгляду спірних питань, заперечення до акта перевірки, висновок і відповіді на такі заперечення; додатково приєднуються акти в електронному вигляді з усіма передбаченими додатками, інші визначені підсистемою дані).

У випадку якщо перевірку здійснювали (очолювали) працівники іншого органу ДПС, такими працівниками забезпечується складання та надання не пізніше наступного робочого дня органу ДПС, де на обліку перебуває платник податків, необхідної інформації для внесення до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АС «Аудит» (підсистеми «Податковий аудит» системи «Податковий блок» - після її впровадження) та інших баз даних органів ДПС.

Відповідні підрозділи органу ДПС, на обліку в якому перебуває платник податків, забезпечують внесення до інформаційних баз даних відповідної інформації та даних не пізніше наступного робочого дня з дня отримання, а також вжиття заходів щодо своєчасного погашення платником податків донарахованих перевіркою сум податкових зобов'язань із відповідним повідомленням органу ДПС, що здійснював (очолював) перевірку, про результати апеляційного узгодження, а також повноту і своєчасність їх сплати.

На підставі проведених перевірок підрозділи органу ДПС, який проводив (очолював) перевірку, узагальнюють інформацію про виявлені схеми ухилень від оподаткування або мінімізації податкових зобов'язань (у випадку їх виявлення) та вносять їх до АС «Реєстр схем і елементів ухилення».

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до пунктів 54.1, 54.3 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже, висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений контролюючим органом після визначення платником податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Вказана правова позиція узгоджується з постановою Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/51574/13 від 13 березня 2014 року.

У той же час при вирішенні даної справи суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в Інформаційних листах від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 та від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11.

Так, згідно з правовою позицією ВАС України, висловленою ним в Інформаційному листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10, відповідно до якого процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Так, позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р. суду були надані копії первинних фінансово-господарських документів (копій договорів поставок, про надання послуг, про виконання роботи, рахунків-фактур, видаткових, податкових накладних, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг)), які свідчать на його думку, про правомірність формувань відповідних сум податкового кредиту.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично провів перевірку платника податку ТОВ «ДОСФАР», про що свідчить зміст Акту звірки від 30.07.2014р. №746/26-58-22-01-17/38956999, використавши при цьому інформацію, наявну в інспекції інформаційних баз (АС Податковий блок) вибірковим методом. Будь-які первинні фінансово-господарські документи не досліджувалися.

Вказане вище свідчить про те, що відповідач, без дослідження первинних фінансово-господарських документів, свої висновки обґрунтовував наявною податковою інформацією, а тому доводи податкового органу в обґрунтування своєї позиції є припущеннями, які не доведено належними доказами.

Відсутність доведення факту правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

У той же час під час проведення позапланової виїзної перевірки відповідачем такі первинні фінансово-господарські відносини досліджувались, проте, відсутність на його думку належних документів, які б підтверджували факт реального руху товарно - матеріальних цінностей стало підставою для складання висновків Акту перевірки.

Водночас, як було встановлено під час розгляду вказаної справи дані Акту звірки та Акту перевірки було внесено до інформаційних систем державної податкової служби.

При цьому, жодних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом в порушення вимог п. 58. 1 статті 58 ПК України не виносилося, а позивачем дані обліку платника податків, які були скориговані відповідачем, з останнім самостійно не узгоджувались.

Відтак, внесення актів від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 та від 06.01.2015р. №4/26-58-22-02-17/38956999 з податковою інформацією, що в них викладена в АС «Податковий Блок» у спірних правовідносинах буде порушувати принцип добросовісності платника податку, який передбачає законність його дій у сфері податкових відносин доки це не спростовано в порядку, встановленому ПК України.

А тому, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог щодо:

- визнання протиправними дії відповідача щодо відображення в комп'ютерній автоматизованій інформаційній системі «Інтегрована автоматизована інформаційна система Головного управління Міндоходів України «Податковий Блок», базі даних «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» висновків Актів 1) від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.»; 2) від 06.01.2015р. №4/26-58-22-02-17/38956999 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з постачальниками та покупцями за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.»;

- зобов'язання відповідача поновити в комп'ютерній автоматизованій інформаційній системі «Інтегрована автоматизована інформаційна система Головного управління Міндоходів України «Податковий Блок», а також в базі даних «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» задекларовані показники сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною відмови відповідача у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року та визнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві, суд зазначає наступне.

02 грудня 2014 року ТОВ «ДОСФАР» подано до ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року з Додатком №8 «Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» в якому заявлено про порушення продавцем - ТОВ «Євро-Логістик» порядку заповнення та/або реєстрації податкових накладних в ЄДРПН.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, зазначена податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2014 року не визнана податковим органом як податкова звітність.

На запитання суду, на якій підставі відмовлено ТОВ «ДОСФАР» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року, представник відповідача зазначив, що не може пояснити.

На вимогу суду надати повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року, представником відповідача 12.05.2015р. через канцелярію суду було надано лише копію повідомлення від 02.10.2014р. №21312/10/26-58-18-04-14 про відмову у прийнятті податкової звітності.

З даного повідомлення від 02.10.2014р. вбачається, що податкова декларація з податку на додану вартість, яка подана позивачем 26.09.2014р., не прийнята як податкова звітність у зв'язку з тим, що в декларації відсутній обов'язків реквізит - печатка платника податку.

У той же час, суд звертає увагу на у обставину, що вказане повідомлення не стосується декларації, яка подавалась позивачем 02.12.2014р.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Водночас п. 49.11 ст. 49 ПК передбачено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідачем не надано до суду повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації ТОВ «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року, яка була подана позивачем 02 грудня 2014 року, а з дослідженої її копії, яка наявна в матеріалах адміністративної справи встановлено, що її заповнено у відповідності до п.п. 48.3 статті 48 ПК України.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року та визнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54грн. з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо відображення в комп'ютерній автоматизованій інформаційній системі «Інтегрована автоматизована інформаційна система Головного управління Міндоходів України «Податковий Блок», базі даних «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» висновків Акту від 30.07.2014р. №746/26-58-22-07-17/38956999 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.» та висновків Акту від 06.01.2015р. №4/26-58-22-02-17/38956999 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з постачальниками та покупцями за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.».

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві поновити в комп'ютерній автоматизованій інформаційній системі «Інтегрована автоматизована інформаційна система Головного управління Міндоходів України «Податковий Блок», а також в базі даних «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» задекларовані показники сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року.

Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» з податку на додану вартість за липень 2014 року від 02 грудня 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСФАР» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54грн. (тридцять шість гривень, 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко