Справа № 441/1783/14-а,2-а/441/42/2014
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 р. Справа № 876/935/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 11.11.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Львівської області про скасування рішення,-

встановив:

08.10.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Львівської області про скасування рішення відповідача №4562/03 від 12.09.2014 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що з 20.10.1999 р. перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Львівської області та одержує пенсію за віком, окрім того з 01.03.2001р. по 31.08.2012р. отримувала пенсію по втраті годувальника як опікун на ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., як наслідок з листа відповідача позивач дізналась, що сума надміру сплаченої пенсії за цей період склала 54 763 грн. 88 коп. Позивач стверджує, що їй було невідомо про отримання нею одразу двох видів пенсії.

Позивач зазначає, що 13.09.2012 р. під тиском відповідача написала заяву про згоду на утримання управлінням Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Львівської області з її пенсії 50% на покриття зайво виплачених коштів, однак у 2014 році дане рішення оскаржила у судовому порядку і таке 21.07.2014 р. було скасовано Городоцьким районним судом Львівської області, однак рішення суду не набрало законної сили, оскільки відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Крім того, 12.09.2014 р. управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Львівської області прийняло рішення про повернення суми переплати в розмірі 20% пенсії з 01.10.2014р. і до повного погашення.

ОСОБА_1 вважає, що Пенсійний фонд неправомірно стягує з неї переплату в розмірі 70% її пенсії за віком, тому просить позов задовольнити.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 11.11.2014 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 понад 10 років отримувала два види пенсій, на які не мала

права, що призвело до переплати в сумі 54 763 грн. 88 коп., а тому рішення Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області №4562/03 від 12.09.2014 р. прийнято в межах повноважень Пенсійного фонду у встановленому законодавством порядку, підстав до його скасування, із заявлених ОСОБА_1 та її представником мотивів, немає.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (із змінами та доповненнями), особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з 26.09.1982 р. призначено пенсію по втраті годувальника на трьох утриманців (двох дітей до досягнення ними повноліття та свекруху - ОСОБА_2, 1911 р.н.), з 01.09.1986р. виплату пенсії продовжено на одного утриманця - ОСОБА_2

Також, ОСОБА_1 03.12.1999 р. по досягненні пенсійного віку звернулась до Залізничного районного відділу Пенсійного фонду України у м.Львів із заявою встановленого зразка, на підставі якої останній з 25.09.1999 р. призначено пенсію за віком.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Так, із поданих ОСОБА_1 заяв від 03.12.1999 р. та від 08.12.1982 р. слідує, що в обох випадках позивачу було роз'яснено норми чинного законодавства про те, що громадянин, який має право на отримання різних видів пенсій, може отримувати лише одну пенсію за власним вибором.

Проте, при подачі до Залізничного районного відділу Пенсійного фонду України у м.Львів заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 зазначила, що пенсія на іншій підставі їй не призначена, що підтверджується також власноручним підписом у заяві та поясненнями позивача у судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що у 2012 році управлінням Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області виявлено факт неправомірного отримання ОСОБА_1 двох видів пенсії, зокрема по втраті годувальника як опікуна на свекруху ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. та за віком.

Із довідки управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області №5799 від 10.11.2014р. вбачається, що у зв'язку із отриманням ОСОБА_1 двох видів пенсій у період з 01.03.2001р. по 31.08.2012р. виникла переплата в сумі 54 763 грн. 88 коп.

З листа управління Пенсійного Фонду України в Городоцькому районі Львівської області № 5371 від 04.11.2014 р. слідує, що з 01.09.2012 р. по 30.09.2014 р. включно переплата пенсії утримувалась у розмірі 50 % пенсії ОСОБА_1 на підставі її заяви, яку позивач згодом відкликала.

Відповідно до ст.50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до п.3 "Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення", затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21.03.2003 р., повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії провадиться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Згідно ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Так, відповідно до вищевикладених правових норм, управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області 12.09.2014р. прийняло рішення №4562/03 про стягнення з ОСОБА_1 суми переплати в розмірі 20 % пенсії згідно ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2014р. до повного погашення, як наслідок з 01.10.2014р. така утримується в розмірі 20%.

Судом було встановлено, що станом на 01.11.2014 р. загальна сума утриманої переплати складала 15 659 грн.41 коп.,залишок боргу - 39 104 грн. 47 коп.

Твердження апелянта про те, що вона не знала про неможливість отримання двох

видів пенсій, зокрема що вона не мала права на отримання пенсії по втраті годувальника як опікун на свекруху ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на заяви ОСОБА_1 від 03.12.1999 р. та від 08.12.1982 р. про призначення пенсій, де в обох випадках позивачу було роз'яснено норми чинного законодавства про те, що громадянин, який має право на отримання різних видів пенсій, може отримувати лише одну пенсію за власним вибором.

Також, не заслуговують на увагу посилання апелянта - ОСОБА_1 на необхідності застосування трирічного строку позовної давності при стягненні з позивача суми переплати в розмірі 20 % її пенсії, з огляду на той факт, що предметом спору в суді є рішення управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області № 4562/03 від 12.09.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 суми переплати в розмірі 20 %, а не стягнення самої суми переплати.

Як наслідок, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставні та необґрунтовані, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Городоцького районного суду Львівської області від 11.11.2014 р. по справі № 441/1783/14-а, 2-а/441/42/2014 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 19.05.2015 року.