Справа № 820/13949/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р.Справа № 820/13949/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. по справі № 820/13949/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

24.07.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.07.2014 р. на суму 30369,47 грн. по єдиному внеску;

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №1 від 21.07.2014 р. на суму штрафної санкції 2517,37 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2014 р. на суму основного платежу з ПДФО 10326,09 грн. та штрафних санкцій 2581,52 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: 61000, м. Харків, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 457,95грн.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 06.11.2014 року позов задовольнив.

Скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.07.2014 р. на суму 30369 (тридцять тисяч триста шістдесят дев'ять) гривень 47 копійок по єдиному внеску.

Скасував рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №1 від 21.07.2014 р. на суму штрафної санкції 2517 (дві тисячі п'ятсот сімнадцять) гривень 37 копійок.

Скасував податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2014 р. на суму основного платежу з ПДФО 10326,09 грн. та штрафних санкцій 2581 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят одна ) гривня 52 копійки.

Стягнув з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: 61000, м.Харків, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 457,95грн. (чотириста п'ятдесят сім) гривень 95 копійок.

Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що порушення податкового законодавства було встановлено при перевірці первинних документів позивача. Пояснення щодо встановлених порушень в ході перевірки не надавались.

У відповідності до положень ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, отримав Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи Серії НОМЕР_2 від 09.09.2006 р., ідентифікаційний номер - НОМЕР_1. (а.с.6).

На обліку як платник податків фізична особа-підприємець перебуває у ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

На підставі наказу від 28.03.2014 р. №448, направлення від 09.04.2014р. №618 та №619, виданого ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, плану-графіку на квітень 2014 р. проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, на підставі п.75.1 ст.75 п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2012 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, п.п.13-1.1.2. п.13-1.2 ст.13-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.

Результати перевірки оформлені актом №1050/20-34-17-01-07/НОМЕР_1 від 30.04.2014р. (а.с. 8-33), за висновками якого позивачем - ФОП ОСОБА_1, порушено:

- п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р. зі змінами та доповненнями. Донараховано податку з доходу фізичних осіб на суму 10326,09 грн.;

- пп.7.1.5. п.7.1. ст.7, ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Донараховано єдиного соціального внеску на суму 31833,85 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області прийнято спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.07.2014р. №Ф- у сумі 30369,47 грн. (а.с.45), податкове повідомлення-рішення від 27.05.2014 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 12907,61 грн. з яких 10326,09 грн. - основний платіж, 2581,52 грн.- штрафні (фінансові) санкції (а.с.147). Також, винесено рішення від 27.07.2014 р. № про застосування штрафних санкцій та донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким встановлено порушення ст.25, 11 п.3 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і за наслідком якого донараховано 2517,34 грн. єдиного внеску та штрафні санкції у розмірі - 2517,34грн. (а.с.46).

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач оскаржив їх до Головного управління Міндоходів у Харківській області та Міністерства доходів і зборів України.

За наслідками розгляду, скарги позивача залишені без задоволення, а рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова у Харківській області - без змін.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про застосування до позивача штрафних санкцій, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

У відповідності до п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Також зазначеним пунктом передбачено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат, прямих витрат на оплату праці та інші.

Отже, проаналізувавши вказані правові норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1, у період з 01.01.2011 р. по 31.03.2011 р., знаходився на спрощеній системі оподаткування, у період з 01.04.2011р. по 31.12.2013 р. - здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування за видом діяльності: виробництво металевих дверей і вікон, ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, неспеціалізована оптова торгівля.

В акті перевірки від 30.04.2014 р. зазначено про безпідставне включення до складу витрат безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, сум виплаченої заробітної плати найманим працівникам, у зв'язку з чим було збільшено суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню з податку доходів фізичних та єдиного соціального внеску.

Крім того, податковим органом при проведенні перевірки не знайшло підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними документами зняття грошових коштів з розрахункового рахунку для оплати заробітної плати найманих працівників.

Судом встановлено, що у відповідності з розрахунково-платіжними відомостями ФОП ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась заробітна плата у січні-квітні 2011 року трьом найманим працівникам (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.) (а.с. 190-193), у травні 2011 р.- травні 2013 р. чотирьом робітникам (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.) (а.с.165-189), червні 2013 р. - серпні 2013 р. сімом робітникам (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) (а.с.158-188), в серпні-грудні 2013 р. шістьом робітникам (ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) (а.с.148-157).

Вказані відомості складені на кожну виплати авансу, заробітної плати, компенсаційних виплат. В кожній відомості є особистий підпис працівника, що засвідчує факт отримання грошових коштів.

Факт оплати праці найманих працівників також підтверджують податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку: за 1 квартал 2011 р. у сумі 12294,69грн., за 2 квартал 2011 р. у сумі 8322,74 грн., за 3 квартал 2011 р. у сумі 8194,59 грн., за 4 квартал 2011 р. у сумі 6182,00 грн., за 1 квартал 2012 р. у сумі 6534,00 грн., за 2 квартал 2012 р. у сумі 6694,00 грн., за 3 квартал 2012 р. у сумі 6930,00 грн., за 4 квартал 2012 р. у сумі 28949,78 грн., за 1 квартал 2013 р. у сумі 53444,13 грн., за 2 квартал 2013 р. у сумі 52601,57 грн., за 3 квартал 2013 р. у сумі 71801,15 грн., за 4 квартал 2013 р. у сумі 35842,67 грн. (а.с.194-205).

Отже, фактичні обставини об'єктивно відображають здійснення позивачем виплат по заробітній платі, а тому вбачаються підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в акті перевірки від 30.04.2014 р. також зазначено про безпідставне включення до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, сум виплаченої плати найманим працівникам, у зв'язку з чим податковим органом збільшено суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню, внаслідок чого донараховано єдиного соціального внеску на суму 31833,85 грн.

При цьому, згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р., для платників, зазначених у пункті 4 (а саме. фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників для таких платників, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч.11 ст.8 вищезазначеного Закону).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно до поданих ОСОБА_1 книги №7081 обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці (а.с.90-199), податкових декларацій про майновий стан і доходи та розрахунків: від 01.02.12р. за 2011 звітний рік сума одержаного доходу 25609,00 грн. (сума чистого доходу 620,13 грн.) (а.с.120-122), від 07.02.2013р. за 2012 звітний рік сума одержаного доходу 117574,29 грн. (сума чистого доходу 3890,64 грн.) (а.с.123-127), від 04.02.2014р. за 2013 звітний рік 1037997,26 грн. (сума чистого доходу 23609,62 грн.) (а.с.129-130, 132), загальна сума чистого доходу складає 28120,39 грн.

У відповідності до вказаної вище норми ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" сума нарахованого єдиного соціального внеску складає 9757,77 грн., що й було відображено в річних звітах "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску": за 2011р. у сумі 215,19 грн., за 2012 р. у сумі 1350,06 грн., за 2013 р. у сумі 8192,52 грн. (а.с.134-142).

Також судом першої інстанції встановлено, що усі витрати позивача з оплати праці найманих працівників, які були об'єктивно необхідні позивачу для забезпечення господарської діяльності, та підтверджені належним чином складеними бухгалтерськими регістрами та фінансовою звітністю.

Так, колегія суддів зазначає, що в п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Ч. 3-5 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Крім того, в спростування доводів апеляційної скарги щодо не підтвердження позивачем відповідними розрахунковими, платіжними документами зняття грошових коштів з розрахункового рахунку для сплати заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судовим розглядом, виплата заробітної плати працівникам проводилася позивачем готівкою.

У відповідності до абз.1 та абз. 4 п. 4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Відокремлені підрозділи підприємств, страхові агенти, брокери, розповсюджувачі лотерей, які здійснюють готівкові розрахунки із застосуванням РРО або РК та веденням КОРО, але не проводять операцій з приймання (видачі) готівки за касовими ордерами, а також підприємці касової книги не ведуть.

Отже, зазначені правові положення не розповсюджуються на фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не зобов'язаний вести облік грошових коштів в касовій книзі.

Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що винесені податковою інспекцією податкове повідомлення-рішення, податкова вимога та рішення про застосування до позивача штрафних санкцій є необґрунтованими та порушують права та охоронювані законом інтереси ФОП ОСОБА_1

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. по справі № 820/13949/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.