Справа № 2а-1851/11(6-а/185/4/15)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 рокусправа № 2а-1851/11(6-а/185/4/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2015 року у справі №2а-1851/11 за поданням ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2015 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2015 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Заявник зазначає, що Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області протиправно припинило нарахування підвищення до пенсії за віком на підставі постанови КМУ №745 від 06.07.2011 року, оскільки такими діями фактично ігнорується виконання рішення суду. У зв'язку з зазначеним, Заявник вважає, що суд може змінити своє рішення, а саме: зобов'язати Відповідача нараховувати підвищення до пенсії з 05.07.2010 року по теперішній час, а Державну казначейську службу виплачувати ці кошти.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 05.07.2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати з 05.07.2010 року з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови суду, органом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається, що довідкою від 30.12.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області повідомило відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії згідно постанови суду та нарахована доплата по перерахунку за період з 05 липня 2010 року по 22 липня 2011 року у розмірі 2170.96 грн.., яка буде сплачена у випадку наявності фінансування із Державного бюджету України. Перерахунок та виплата підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в 2011 році має бути проведений з 01.01.2011 року по 22.07.2011 року.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду вважає, що Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді зобов'язано виконувати рішення суду в частині нарахування підвищення до пенсії починаючи з 05.07.2010 року по час подання заяви про зміну способу виконання до суду, а саме по 19.01.2015 року, а Управління державного казначейства України в м. Павлограді має здійснити нарахування суми Управлінням Пенсійного фонду.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці рішення повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що зобов'язання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням, є обраним судом способом захисту порушеного права позивача.

Частиною 1 статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2011 року неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

В даному випадку, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, а тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішеня суду першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 вважає необґрунтованими дії Управлінням Пенсійного фонду України з припинення нарахування підвищення до пенсії починаючи з 23.07.2011 року, що на його думку свідчить про необхідність зміни способу і порядку виконання рішення суду шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду здійснювати нарахування підвищення до пенсії починаючи з 05.07.2010 року по момент подання заяви, а саме по 19.01.2015 року.

Однак, враховуючи положення ст.263 КАС України та зазначені вимоги, фактично своєю заявою ОСОБА_1 просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті шляхом вирішення додаткової позовної вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування підвищення до пенсії починаючи з 05.07.2010 року по момент подання заяви про зміну способу виконання до суду, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття постанови в адміністративній справі.

Зазначені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2015 року була прийнята з дотриманням норм процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.199, ст.202, ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2015 року у справі №2а-1851/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко