Справа № 462/1675/14-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015р. Справа № 876/6418/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): Майхера М.І.,

позивача у справі: не з'явився

третьої особи у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, м.Львів

на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2014р. у справі №462/1675/14-а

за позовом ОСОБА_2, м.Львів

до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівське комунальне підприємство "Скнилівок", м.Львів

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2014р. позивач: ОСОБА_2 звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівське комунальне підприємство "Скнилівок", про зобов'язання вчинити дії, просив визнати за ним право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Залізничному районі м.Львова призначити з 02.01.2014р. та нарахувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, Розділ 32 "Загальні професії, класифікатор 6 - електрогазозварник, зайнятий на нарізанні та ручному зварюванні".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 28.01.1983р. по 07.08.2000р. він працював електрогазозварювальником в ЖЕК №304, правонаступником якого є ЛКП "Скнилівок". 02.01.2014р. позивачу виповнилось 55 років. 09.12.2013р. він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36, проте, відповідач необґрунтовано відмовив йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, просить визнати за ним право на пенсію за віком на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити з 02.01.2014р. та нарахувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2014р. у справі №462/1675/14-а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, з 02.01.2014р., призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах"; стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на користь ОСОБА_2 73,08грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач: управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що довідки, видані ЛКП "Скнилівок", не відповідають вимогам закону, зокрема, довідка №2/1393 від 02.12.2013р. суперечить записам в трудовій книжці, а також містить інформацію про зайнятість на роботах, пов'язаних зі шкідливими умовами праці, без посилання на первинні документи; довідки №2/1415 від 06.12.2013р. та №2/1427 від 09.12.2013р. видані без посилання на первинні документи та підстави видачі; довідка №2/1426 від 08.12.2013р. не завірена посадовою особою (не вказано займаної посади керівника), не ґрунтується, зокрема, на технічних та інших документах, які б стверджували вказане в ній, тобто зайнятість на певних роботах протягом повного робочого дня; довідка №1466 від 18.12.2013р. про заробітну плату за період 1987-1991рр., в якій не вказано дані про особові рахунки за відповідний період роботи. Крім того, необхідною умовою для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.01.1992р. №442, яка набула чинності з 21.08.1992р., є проведення на підприємстві атестації робочих місць за умовами праці та підтвердження якості атестації робочих місць за умовами праці на підприємстві Державною експертизою умов праці. Накази про проведення та результати атестації, висновок Державної експертизи щодо атестації робочого місця електрогазозварника, умов праці позивачем не представлено, відтак, відсутні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

11.09.2014р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з наступних підстав: адміністрації ЛКП "Скнилівок" три рази надавала скаржнику належно завірені уточнюючі довідки, а про останню, надану скаржнику 04.01.2014р. довідку, в апеляційній скарзі не згадано; інвентарний номер, паспорт електрозварювального апарату ТС-200 та паспорт генератора ацетиленового АСП-1, 25-7 було також надано скаржнику, проте останній стверджує, що в ЛКП на балансі немає обладнання, на якому ОСОБА_2 працював повний робочий день більше 17 років; скаржник не взяв до уваги роботу позивача електрогазозварювальником 8 місяців і 19 днів та водієм трамвая 2-го класу 2 роки 01 місяці і 14 днів за період з 07.03.1980р. по 21.04.1982р. в ЛКП "Львівелектротранс", хоча записи про цей період роботи є в трудовій книжці та підтверджений уточнюючими довідками ЛКП "Львівелектротранс" №114, №115 від 28.05.2014р.; скаржник не взяв до уваги наданих йому наказів ЛКП про надання щорічної відпустки 24+3 дні за шкідливі умови праці; апелянт поставив під сумнів взагалі доцільність роботи в системі ЛКП Львівської міської ради електрогазозварювальників, бо, на думку скаржника, для цього відсутні потреби в таких роботах на 80% зайнятості, про що зазначено в апеляційній скарзі. Також позивач зазначив, що відшкодуванню ПФУ підлягають витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які покриваються підприємствами, на яких було набуто пільговий стаж, в розмірі 100% фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2014р. у справі №462/1675/14-а залишити без змін.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 18.05.2015р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі): Майхер М.І., який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, зазначив, що зараховувати пільговий стаж ОСОБА_2 після 21.08.1992р. немає підстав, оскільки на Львівському комунальному підприємстві "Скнилівок" не проведено атестації робочих місць, просив апеляційну скаргу задоволити, постанову Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення представника апелянта (відповідача у справі), перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 28.01.1983р. до 07.08.2000р. працював повний робочий день на посаді газоелектрозварника у ЖЕК №304, правонаступником якого є ЛКП "Скнилівок", що підтверджується копією трудової книжки (а.с.28-29) та копіями довідок, виданих ЛКП "Скнилівок" (а.с.14, 15, 17).

За час роботи в ЛКП "Скнилівок", ОСОБА_2 виконував роботи, пов'язані зі шкідливими умовами праці, по ремонту і заміні систем центрального опалення, систем водопостачання, які знаходяться в закритих приміщеннях, а також працював на електрогазозварювальному апараті ручної дугової зварки та на газозварювальних апаратах з використанням карбіда кальція.

Задоволюючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 досяг 55 років, згідно із вимогами ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р., йому, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, і за результатами атестації робочих місць, передбачено нарахування пенсії за віком на пільгових умовах.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується частково, та при вирішенні даного публічно-правового спору керується наступними нормами законодавства України:

Відповідно до вимог п.п."а", "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що право електрозварників на пільгову пенсію передбачено Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173; Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10; Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162.

Вимогами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п.п.1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами п.20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно із вимогами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою Правління ПФУ від 10.11.2006р. №18-1, для підтвердження стажу роботи необхідно подати до управління ПФУ за місцем проживанням ряд документів, які підтверджують трудовий стаж. У разі відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних, загальний трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992р. №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації, і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації дає підстави прийти до висновку про те, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 14.04.2015р. у справі №21-383а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що матеріалами справи, зокрема, довідкою ЛКП "Скнилівок" від 06.12.2013р. №2/1915 підтверджується те, що результати атестації робочих місць за умовами праці на підприємстві відсутні. Крім того, сторонами суду не надано жодних документів, які б підтверджували результати атестації робочого місця за умовами праці, що виключає можливість зарахування до пільгового стажу період роботи позивача на посаді газоелектрозварника починаючи з 21.08.1992р., тобто з моменту набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.01.1992р. №442, яка набула чинності з 21.08.1992р.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, не дотримано норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2014р. у справі №462/1675/14-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівське комунальне підприємство "Скнилівок", про зобов'язання вчинити дії, - задоволити.

2. Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2014р. у справі №462/1675/14-а, - скасувати.

3. Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга