Справа № 820/18121/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2015 р. м. Київ К/800/3409/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області (далі - ГУ ДМС в Харківської області) про зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати ГУ ДМС в Харківської області вчинити дії щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 січня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що громадянці В'єтнаму ОСОБА_1 рішенням ВГІРФО ГУ МВС України в Луганській області надано посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1 від 11 березня 2003 року.

24 листопада 2009 року УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області позивачу було видано посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 на підставі висновку від 11 березня 2003 року.

Листом №34/2699 ВГІРФО ГУ МВС України у Луганській області повідомлено УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області, що посвідку серії НОМЕР_1 від 11 березня 2003 року на постійне місце проживання ОСОБА_1 скасовано та у разі встановлення вказаної особи вжити заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію» та анулювати в паспортному документі штамп «Дозволено постійне проживання в Україні».

3 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку.

Листом ГУ ДМС в Харківської області від 11 вересня 2014 року №17078 відповідач повідомив позивача про те, що її посвідка на постійне місце проживання в Україні скасована.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання визначає Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 9 Порядку строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 і 45-річного віку.

Пунктом 9 Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, який був чинний на час видачі позивачу посвідки УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області, встановлено, що у разі пошкодження чи втрати посвідки іммігрант може отримати нову посвідку у територіальному підрозділі.

Пункт 14 Порядку, чинний на даний час, визначає підстави для обміну посвідки, який здійснюється у разі: 1) зміни прізвища, імені та по батькові іноземця та особи без громадянства тощо; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідності внесених до посвідки записів записам в інших документах); 3) непридатності посвідки до користування (пошкодження з різних причин тощо).

Інших підстав для обміну посвідки у вказаних порядках не вказано.

Відповідно до пункту 24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, (чинного на час скасування посвідки на постійне проживання), рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держкомкордону.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про імміграцію» (у редакції чинній на час скасування посвідки на постійне проживання) орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу в обміні посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2009 року, виданої УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області, оскільки посвідка серії НОМЕР_1 від 11 березня 2003 року скасована ВГІРФО ГУ МВС України у Луганській області на підставі статті 13 Закону України «Про імміграцію».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 11 березня 2003 року та рішення на підставі якого скасовано вказаний документ.

Натомість в матеріалах справи міститься посвідка серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2009 року, видана УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області ОСОБА_1, та за обміном якої позивач зверталася до відповідача.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій не надали оцінку правомірності існування одночасно двох посвідок на постійне проживання в Україні, виданих ОСОБА_1 ВГІРФО ГУ МВС України у Луганській області та УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області, враховуючи наявність вичерпних підстав для обміну посвідки, визначених у Порядку, чинному на час виникнення спірних правовідносин. Також, суди не дослідили чи є підставою для втрати чинності посвідки серії НОМЕР_1 від 11 березня 2003 року, видання посвідки серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2009 року.

Крім того, зазначаючи у своїх рішеннях, що посвідка на постійне проживання в Україні скасована відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію», суди не врахували, що вказана правова норма визначає підстави вилучення посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із скасуванням дозволу на імміграцію, а не підстави скасування посвідки.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 січня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб