Справа № 2а/0370/3482/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2015 р. м. Київ К/800/52105/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Малина Л.В.,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року

у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Луцький ПЗ Північного РУ ДПС України) про скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ДТГО «Львівська залізниця» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати постанову Луцького ПЗ Північного РУ ДПС України від 29 листопада 2011 року №711095 про накладення штрафу за правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з підпунктами 2.5 та 2.6 «Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення», затвердженої спільним наказом Державної прикордонної служби України Державної митної служби України та Міністерства транспорту і зв'язку України від 06 жовтня 2009 року №745/926/1032 (далі - Технології), провідник пасажирського вагону не виконує функції прикордонного контролю, а лише попереджає пасажирів про необхідність мати документи, необхідні для перетину кордону. Посилаючись на те, що відповідач не несе відповідальності у випадку відсутності у пасажирів документів, необхідних для виїзду за межі України, просив суд скасувати постанову Луцького ПЗ Північного РУ ДПС України від 29 листопада 2011 року №711095.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2012 року в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Визнано протиправною та скасовано постанову Луцького ПЗ Північного РУ ДПС України від 29 листопада 2011 року №711095 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

У касаційній скарзі Луцький ПЗ Північного РУ ДПС України порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України від 10 січня 2002 року № 2920-III «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» (далі - Закон № 2920-III) та Закону України від 04 липня 1996 року № 273/96-ВР «Про залізничний транспорт» (далі - Закон № 273/96-ВР), Вказує, що за свідченням пасажирів, провідник не перевіряв у них документи, необхідні для в'їзду до іншої держави, у зв'язку з чим, 19 листопада 2011 року відповідачем складено протокол №711095 та прийнято постанову про накладення штрафу. Зазначає, що оскільки обов'язок перевіряти документи пасажирів покладено на провідника, то протокол був складений відносно нього, а не начальника поїзду.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 17 листопада 2011 року о 06.15 в пункті пропуску залізничного сполучення «Удрицьк» Луцького прикордонного загону під час здійснення прикордонного контролю потягу № 48 сполученням «Львів - Санкт-Петербург», у вагоні №5 відповідачем виявлено, що неповнолітній пасажир - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який їхав до Республіки Білорусь у супроводі батьків, для перетину державного кордону України мав лише свідоцтво про народження.

За даним фактом, Луцьким ПЗ Північного РУ ДПС України відносно перевізника - ДТГО «Львівська залізниця» складено протокол від 19 листопада 2011 року №711095, який підписав провідник вагону - ОСОБА_5 та 29 листопада 2011 року прийнято постанову №711095 про накладення штрафу в сумі 17000,00 грн за правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до Технологій, провідник зобов'язаний лише попередити пасажирів під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи, у тому числі документи на право перетинання державного кордону України дітьми. Крім того, складений відповідачем протокол не відповідає вимогам статті 3 Закону № 2920-III.

Проте, такі висновки суду апеляційної інстанції помилкові.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2920-III підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Частиною 1 статті 7 Закону України від 05 листопада 2009 року № 1710-VI «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

За приписами частин 1,2,4 статті 22-1 Закону № 273/96-ВР, під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов'язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред'явити їх перевізникові на його вимогу.

Перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні, крім обов'язків, передбачених статтею 22 цього Закону, зобов'язаний до початку такого перевезення перевірити наявність у пасажира паспортного документа, що посвідчує особу пред'явника, або документа, що його замінює, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи.

За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, зазначених у частині другій цієї статті, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Із змісту наведених норм видно, що обов'язок перевірити наявність документів у пасажира перед початком поїздки покладено на перевізника, який у випадку його невиконання несе відповідальність, передбачену частиною 1 статті 1 Закону № 2920-III.

Водночас, відповідно до пункту 2.11 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ 0038, затвердженої наказом Укрзалізниці від 01 вересня 2003 року № 234-Ц, під час посадки пасажирів у поїзд провідник зобов'язаний перевіряти у пасажирів наявність правильно оформлених проїзних документів.

Отже, перевірку, вказаних у частині 2 статті 22-1 Закону № 273/96-ВР документів, перевізник здійснює через провідника пасажирського вагону.

Відповідно до пунктів 1-2 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян від 12 червня 2009 року (затверджено Україною 23 вересня 2009 року) (далі - Угода), громадяни держави однієї Сторони незалежно від місця проживання в'їжджають, виїжджають, прямують транзитом і знаходяться на території держави іншої Сторони без віз на підставі дійсних документів, зазначених у Додатку до цієї Угоди. Поїздки неповнолітніх громадян держав Сторін здійснюються відповідно до пункту 1 цієї статті або, якщо це передбачено національним законодавством, на підставі дійсних документів для виїзду за кордон батьків (законних представників), які їх супроводжують, з унесенням до цих документів відомостей про дітей.

Згідно з додатком до Угоди, дійсними документами для в'їзду-виїзду, прямування транзитом і знаходження на території держави іншої Сторони відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки для громадян України є: паспорт громадянина України (тільки для перетинання державного кордону між Україною та Республікою Білорусь і знаходження на території Республіки Білорусь); паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини; посвідчення особи моряка (за наявності суднової ролі або витягу з неї); посвідчення члена екіпажу повітряного судна (за наявності запису в польотному завданні); посвідчення особи на повернення до України (для повернення до України або транзитного проїзду через територію Республіки Білорусь з метою повернення до України). Свідоцтво про народження дитини відсутнє у вказаному переліку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перевірка документів пасажирів здійснена працівником ДТГО «Львівська залізниця» неналежним чином, а тому постанова Луцького ПЗ Північного РУ ДПС України від 29 листопада 2011 року №711095 про накладення штрафу за правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, є правомірною.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року скасувати, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак