Справа № 826/4612/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4612/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівКлючковича В.Ю.,
Собківа Я.М.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд» пред'явило позов до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 10 березня 2015 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 лютого 2015 року Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена фактична перевірка кафе-бару, що розташований за адресою: місто Київ, вул. Анни Ахматової, 22 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатом якої складено акт перевірки від 13 лютого 2015 року № 26/90/21/3594484.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Рішенням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10 березня 2015 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «Бренд» застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн.

Позивач не погоджується із спірним рішенням й зазначає, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках, а не дата розливу (виробництва).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність рішення відповідачем суду не доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів може погодитись із огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що в ході перевірки встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольного напою, маркованого маркою, на якій зазначена сума акцизного податку, сплачена за марковану продукцію, що не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари: напій лікеро-горілчаний «Креме де кафе», міцність 15%, об'єм: 0,7 л., д.в: 04.2014 (імпорт - ТОВ «Арда-Трейдинг»).

Згідно з пп. 213.1.3 пп. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України.

Відповідно до абз. 3 п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1251 від 27.12.2010 року (далі - Положення № 1251) для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку.

Абзацом 4 п. 226.9. ст. 226 Податкового кодексу України встановлено, що вважаються такими, що немарковані алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Водночас, згідно пп. 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 Податкового кодексу України, у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Отже, для імпортованої маркованої продукції передбачено перший строк сплати податку під час придбання марок акцизного податку та остаточний розрахунок та строк сплати акцизного податку припадає на день подання митної декларації до митного органу. Тобто дата подання митної декларації до митного органу є датою визначення ставки для сплати акцизного податку з імпортованої маркованої алкогольної продукції, а не дата розливу цієї продукції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що алкогольні напої, виявлені відповідачем в кафе-барі, що розташований за адресою: місто Київ, вул. Анни Ахматової, 22, є імпортованими товарами, що попередньо ввезені на територію України іншими суб'єктами господарської діяльності.

ТОВ «Арда-Трейдинг» подано митному органу ВМД від 14 жовтня 2014 року № 110040000/2014/004846 щодо ввезення на митну територію, зокрема, напій лікеро-горілчаний «Креме де кафе», міцність 15%, об'єм: 0,7 л., д.в: 04.2014.

Матеріали справи свідчать, що заявка-розрахунок на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв від 12 вересня 2014 року затверджена 15 вересня 2014 року.

Пунктом 17 Положення № 1251 визначено, що імпортерами є юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками контракт (договір) про постачання (ввезення) в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно з абз. 2 п. 20 Положення № 1251, контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють органи державної податкової служби, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - митні органи. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Відповідно до п. 226.2 ст. 226 Податкового кодексу України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

У разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або сплати податку не в повному обсязі товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється. (абз. 8 п. 17 Положення № 1251).

При цьому, колегія суддів зазначає, що приписи пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, відповідно до якого вважаються такими, що немарковані алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари (на порушенні якого позивачем наголошує апелянт), є загальними, оскільки в них алкогольні напої визначені без їх поділу на вітчизняні та імпортовані.

Таким чином, відносно імпортованої алкогольної продукції встановлено спеціальний порядок визначення ставки податку положеннями пп. 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 ПК України. Водночас, приписи пункту 226.9 статті 226 Кодексу, як загальні, слід застосовувати саме для продукції вітчизняного виробництва, а розмір акцизного податку з імпортованої маркованої алкогольної продукції здійснюється відповідно до чинних ставок на дату подання митної декларації до митного органу.

Оскільки, під час судового розгляду справи, відповідачем не доведено, що ТОВ «Бренд» є виробником лікеру, який виявлений перевіряючим під час проведення фактичної перевірки, а сторонами не заперечується, що виявлена відповідачем в ході перевірки алкогольна продукція була імпортована в Україну, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виявлені відповідачем порушення законодавства ТОВ «Бренд» нормативно та документально не підтверджуються, а тому рішення про застосування фінансових санкцій є протиправним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.