Справа № 872/12525/14
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2015 рокусправа № 804/11079/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі №804/11079/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним дії Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення документальної невиїзної перевірки та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 24 липня 2013 року № 007921702, яким донараховано суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 17101,13 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що висновки податкового органу, викладені в Акті перевірки від 20.06.2013 року № 1698/172/ щодо безпідставного включення до податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з ПП "ЛЕНО" за червень 2010 року у розмірі 13680,90 грн., є необґрунтованими, а винесене за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення протиправним. Так, відповідачем безпідставно до правовідносин, що мали місце в червні 2010 року були застосовані норми Податкового кодексу України, який набрав чинності лише з 01.01.2011 року. Крім того, відповідачем не досліджувались первинні документи по взаємовідносинам з ПП "ЛЕНО", а висновки щодо завищення податкового кредиту зроблені лише на підставі податкової звітності контрагента - ПП "ЛЕНО", який з невідомих причин не задекларував податкові зобов'язання по відносинам з позивачем за червень 2010 року. За вказаних обставин позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесено відповідачем з порушенням норм податкового законодавства та підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, Криворізька центральна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта судом першої інстанції не прийнято до уваги факт нереальності здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом, а також не підтвердження первинними документами таких операцій.

У судовому засіданні представник апелянта доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 12.02.2014 року, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, в період з 18 червня 2013 року по 20 червня 2013 року, Криворізькою центральною міжрайонною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог діючого податкового законодавства за червень 2010 року під час здійснення взаємовідносин з ТОВ "ЛЕНО". За результатами перевірки складено Акт № 1698/172/ від 20 червня 2013 року (а.с.13-17), відповідно до змісту якого податковий орган дійшов висновків про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме, заниження податку на додану вартість у сумі 13680,90 за червень 2010 року. На підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення Форми "Р" № від 24.07.2013 року про донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 17101,13 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 13680,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3420,23 грн. (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дійшов висновку, що реальність здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а відтак висновки відповідача, що викладені в Акті перевірки, про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту не відповідають фактичним обставинам, відтак і спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За приписами статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України наявність або відсутність обставин встановлюється судом на підставі належних та допустимих доказів, якими є пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів. Статтею 159 цього ж Кодексу передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку правильності висновків відповідача, викладених в Акті перевірки, з якими погодився і суд першої інстанції, шляхом дослідження належних та допустимих доказів, наданих сторонами, дотримуючись принципу офіційного з'ясування обставин по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та його контрагентом ПП "ЛЕНО" укладено договір про виконання робіт по обслуговуванню автомобілів та поставку запчастин від 01.06.2010 р. № 01/06-10, згідно з умовами якого ПП "ЛЕНО" (Виконавець) зобов'язується здійснювати регулярне технічне обслуговування та ремонтні роботи легкових та вантажних автомобілів та забезпечувати заміну запчастин на автомобілях, переданих ФОП ОСОБА_1 (Замовником) (п.1.1.). Загальна сума Договору складає 900000,00 грн. (п.2.1). Вартість робіт визначається на момент складання рахунку (п. 2.3). Роботи вважаються виконаними з моменту підписання Сторонами Акту виконаних робіт (п. 2.6); податкові накладні № 42 від 30.06.2010 р. на суму 16670,28 грн., в т.ч. ПДВ - 2778,38 грн., № 36 від 17.06.2010 р. на суму 23694,96 грн., в т.ч. ПДВ - 3949,16 грн., № 35 від 17.06.2010 р. на суму 10575,24 грн., в т.ч. ПДВ - 1762,54 грн., № 48 від 14.06.2010 р. на суму 19344,42 грн., в т.ч. ПДВ - 3224,07 грн., № 32 від 01.06.2010 р. на суму 11800,50 грн., в т.ч. ПДВ - 1966,75 грн.; Акти здачі - прийомки виконаних робіт; рахунки на оплату (а.с. 23-24, 67-92). Використання отриманих товарів (послуг) у власній господарській діяльності підтверджені наявними в матеріалах справи копіями податкових накладних та актами виконаних робіт з ВАТ "ЦГЗК", ВАТ "ПВП Кривбасвибухпром", ПП "МТРЕЙД" (а.с. 25-65). Суми податкового кредиту по відносинам з ПП "ЛЕНО" та податкових зобов'язань з підприємствами - контрагентами за червень 2010 року були відображені у податковій декларації з ПДВ за червень 2010 року (а.с.93-95).

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлює, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання;назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються обов'язкові реквізити визначенні даною статтею. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів, послуг.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів, з врахуванням того, що метою укладеного договору, серед іншого, є й поставка запчастин, вважає недостатнім наявність у позивача лише податкових накладних, з огляду на наступне.

У розділі 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97р. №363, зареєстрованих в Мінюсті України 20.02.1998р. за №128/2568 зазначено, що «товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи». Здавання вантажу у пункті призначення вантажоодержувачу відповідно до п.13.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні проводиться згідно з товарно - транспортною накладною.

Відповідно п.11.7 вищевказаних Правил перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоотримувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідченні підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом) передається Перевізнику.

Пунктами 11.1, 11.3 та 11.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачено, що основними документами на перевезення вантажів є дорожні листи вантажного автомобіля, а дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Таким чином, належним доказом транспортування ПП «ЛЕНО» позивачу запчастин, що є підставою для включення таких послуг до складу податкового кредиту, є товарно-транспортна накладна. З огляду на те, що такі документи у позивача відсутні, так як ні при перевірці, ні до суду першої інстанції надані не були, то колегія суддів вважає обґрунтованим висновки податкового органу щодо донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 17101,13 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 13680,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3420,23 грн.

Крім того, за результатами автоматизованого співставлення податковим органом розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України у ФОП ОСОБА_1 в додатку 5 „Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" в розділі II „Податковий кредит" є розбіжність з ТОВ«ЛЕНО» за червень 2010 року, у сумі 68404,50 грн.(ПДВ 13680,90 грн).

Натомість податкові зобов'язання ТОВ «ЛЕНО» по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 за червень 2010 року складають 0,00 грн, що свідчить про не підтвердження взаємовідносин між даними суб'єктами господарювання у червні 2010 року.

Також, позивачем на підтвердження реальності господарський операцій не було надано а ні договору на поставку товару, специфікацій, укладених між ФОП

ОСОБА_1 та ТОВ «ЛЕНО», ні актів приймання - передачі товару ТОВ «ЛЕНО» на адресу ФОП ОСОБА_1, ні банківських документів, та/або касових документів, на підтвердження факту оплати за товар. Крім того, ФОП ОСОБА_1 не надано будь-яких податкових документів в підтвердження взаємовідносин з контрагентами-покупцями, а саме: договори, товарно - транспортні накладні з відмітками про місце навантаження та розвантаження ТМЦ, передачу та отримання ТМЦ, податкові та видаткові накладні, ТТН, та інші документи, що свідчать про транспортування ТМЦ.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі №804/11079/13-а - скасувати.

У задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко