Справа № 569/1806/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Музичук Н.Ю.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"21" травня 2015 р. Справа № 569/1806/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "02" квітня 2014 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області до ОСОБА_4 про стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області звернулось до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 76 грн.12 коп.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.04.2014 р., в задоволенні адміністративного позову управлінню Пенсійного фонду України в місті Рівне відмовлено повністю за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1,2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту наведених норм вбачається, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а виступав особою, яка отримувала пенсійні виплати.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Отже, вказані норми права визначають правову природу зайво сплачених сум пенсій, з вини пенсіонера, як завдану «шкоду».

При цьому, вищевказані положення закону не передбачають норм, які б надавали органам пенсійного фонду право звертатись із позовом про стягнення з громадянина завданої шкоди, у вигляді зайво виплачених сум пенсій, до адміністративного суду.

З огляду на те, що у даному спорі відповідач не є суб'єктом владних повноважень, і позовні вимоги не поєднані із вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, спір щодо стягнення переплати пенсії не є публічно-правовим, у зв'язку з чим не підлягає вирішенню у відповідності з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 14.02.2014 року № 2 "Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" виключено з Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 року № 8 пункт 16.2, згідно з яким вирішення спорів щодо стягнення надміру виплачених коштів було віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ст.17 цього Кодексу, якою передбачені межі компетенції адміністративних судів.

Частиною 1 ст.203 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст.ст. 155, 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "02" квітня 2014 р. скасувати, а провадження в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області до ОСОБА_4 про стягнення коштів закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

3- відповідачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

- ,