Справа № 826/15593/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна служби геології та надр України, Фонд державного майна України, Державна реєстраційна служба України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український державний геологорозвідувальний інститут» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (далі - Відповідачі) у якому просило:

- визнати протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни щодо відмови у державній реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Геолог», що розташовані за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 15, оформленої рішенням від 04.09.2014року №15582919 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 04.09.2014року №15582919 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Реєстраційну службу Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області повторно прийняти до розгляду заяву Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про державну реєстрацію права державної власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Геолог».

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Реєстраційна служба Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно із ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач 19.08.2014 звернувся із заявою до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про державну реєстрацію права державної власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Геолог», що розташовані за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 15, у складі: адміністративна будівля літ. «А», загальною площею 33,75 кв.м.; будинок відпочинку літ. «Б» загальною площею 36,6 кв.м.; будинок відпочинку літ. «В» загальною площею 30,64 кв.м.; будинок відпочинку літ. «Г» загальною площею 30,64 кв.м.; будинок відпочинку літ. «Д» загальною площею 30,64 кв.м.; їдальня літ. «Є» загальною площею 343,64 кв.м.; пральня; літ. «Ж» загальною площею 28,91 кв.м.;вбиральня літ. «И» загальною площею 69, 98 кв.м.; майстерня літ. «М» загальною площею 30,08 кв.м.; клуб літ. «З» загальною площею 72,78 кв.м.; будинок відпочинку літ. «І» загальною площею 170,81 кв.м.; будинок відпочинку літ. «К» загальною площею 134,5 кв.м.; будинок відпочинку літ. «Л» загальною площею 134,5 кв.м.; будинок відпочинку літ. «Н» загальною площею 134,5 кв.м.; будинок відпочинку літ. «О» загальною площею 134,5 кв.м.; каналізаційна насосна станція літ. «П» загальною площею 42,16 кв.м.

За наслідком розгляду вказаної заяви, Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною 04.09.2014 прийнято рішення №15582919 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за даною адресою вже зареєстроване право власності на зазначені будівлі та споруди від 28.03.2014 за ПП «Лазурна».

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області щодо державної реєстрації права власності на будівлі і споруди, право власності на які зареєстроване за ПП «Лазурна».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для відмови позивачу в державній реєстрації права власності стали відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких, за даною адресою вже зареєстроване право власності на зазначені будівлі та споруди від 28.03.2014 за ПП «Лазурна».

Спірні будівлі та споруди бази відпочинку «Геолог» є державною власністю, знаходяться на обліку Фонду державного майна України, згідно витягу з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо окремого нерухомого державного майна (бази відпочинку «Геолог») та перебувають на балансі Українського державного геологорозвідувального інституту (далі по тексту - УкрДГРІ) (; орган управління: Державна служба геології та надр України).

Майно бази відпочинку «Геолог» перебуває на балансі УкрДГРІ з 15.10.2005, згідно акту прийому-передачі майна, майнових прав та зобов'язань бази відпочинку «Геолог» з балансу державного підприємства «Укргеолоздоровниця» на баланс державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», затвердженого Першим заступнико міністра Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 21 грудня 2005 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон №1952-IV).

У відповідності до положень ст.2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі по тексту - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Статтею 4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 8 Закону №1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, згідно якої орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Стаття 24 Закону №1952-IV містить виключний перелік підстав, згідно яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав:

- заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

- об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав;

- із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

- заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

- заявлене право вже зареєстровано.

Процедуру проведення державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі по тексту - Порядок № 868).

Як встановлено п. 2 Порядку №868 державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав проводить: - державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; - державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; - облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна.

Як встановлено п. 36 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач звертаючись до відповідача, просив здійснити державну реєстрацію права державної власності на вищезазначені будівлі та споруди бази відпочинку «Геолог», що розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 15, в той час як відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 20082944 від 07.04.2014 за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна, 15 за ПП «Лазурна» згідно запису № 5249890 від 28.03.2014 зареєстроване право власності на інші будівлі і споруди, зокрема, спальний корпус літ «А», загальною площею 222,9 кв.м., будинок відпочинку літ «Б», загальною площею 44,8 кв.м., будинок відпочинку літ «В», загальною площею 24,6 кв.м., каналізаційно-насосна станція, загальною площею 36,8 кв.м., душ-туалет літ «Д», загальною площею 22,46 кв.м., альтанка літ «Е», загальною площею 12,8 кв.м., трансформаторна підстанція літ «Ж», загальною площею 2,0 кв.м., трансформаторна підстанція літ «З», загальною площею 2,0 кв.м., загальною площею 368,36 кв.м. та шість будинків вагончиків.

Аналіз наведених правових положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції прийти до висновку, що позивач не звертався до відповідача щодо державної реєстрації права власності на будівлі і споруди, право власності на які зареєстроване за ПП «Лазурна», а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Правовими положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в даному випадку апелянтом, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів правомірності та обґрунтування свого рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Разом з тим, судом першої інстанції зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва стягнути судові витрати у розмірі 73,08 грн. на користь державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» за рахунок Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунків Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

В зв'язку з зазначеним, судова колегія прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права в зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року зміні в резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року в її резолютивній частині змінити. Викласти четвертий абзац в наступній редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» судові витрати в розмірі 73,08 грн.».

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.