Справа № 537/1232/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19.05.2015 р.Справа № 537/1232/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.03.2015р. по справі № 537/1232/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області третя особа Міністерство соціальної політики України

про матеріальне забезпечення пенсії по трудовому каліцтву,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якому просив суд: визнати з 01.01.2015 року неналежним та протиправним матеріальне забезпечення пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 150 грн. у відповідності до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.03.2015 року відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, про матеріальне забезпечення пенсії по трудовому каліцтву.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.03.2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1, 29.10.2013 року вже звертався з аналогічним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, про матеріальне забезпечення пенсії по трудовому каліцтву.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 року позивачу відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії. Постанова набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2014 року.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з приписів п. 2 ч. 2 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначив, що заявлені позовні вимоги вже розглядалися судом, та було прийнято відповідне рішення яке набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльностіКонституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно ч.2 ст. 4 КАС України, поширюється на всі публічно правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

Тобто, необхідною умовою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за наведеною нормою є наявність судового рішення, яке набрало законної сили за явності трьох ознак: 1) спір між тими самими сторонами, 2) про той самий предмет, 3) з тих самих підстав.

Зазначена підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі постанови суду, що набрала законної сили, або ухвали суду про відмову у відкритті провадження, про закриття провадження у справі (незалежно від підстав закриття).

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження по справі.

Наявність такого судового рішення за правилами пункту першого частини першої статті 109 КАС України виключає можливість відкриття провадження у даній справі.

Як свідчать матеріали справи, у адміністративні справі № 537/5705 позивачем були заявлені позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання протиправними дій відповідача по проведенню йому, як застрахованому потерпілому-учню, виплати пенсії по другій групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва безстроково за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.01.2004 року та по час звернення до суду; зобов'язання відповідача виплачувати йому, як застрахованому потерпілому-учню безстроково не за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виконати вимоги ч. 16,17 ст. 34 та п. 3 розділу ХІ Заключних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та ст. ст. 8, 16, 30, 43 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" відносно проведення виплат (перерахунку) йому, як застрахованому потерпілому-учню, пенсії по другій групі інвалідності за трудовим каліцтвом безстроково, виходячи із зарплати, з якої була призначена його пенсія; зобов'язання відповідача здійснити йому, як застрахованому потерпілому - учню, відповідний перерахунок пенсії по другій групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва безстроково і виплатити всю заборгованість по ній, починаючи з 01.01.2004 року по час звернення до суду.

Натомість, предметом спірних правовідносин у даній справі є дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області щодо розрахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2015 року, з урахуванням змін у законодавстві.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області та Міністерства соціальної політики України із претензією щодо належного матеріального забезпечення пенсії по трудовому каліцтву, в якій вимагав забезпечити йому з 01.01.2015 року належне матеріальне забезпечення пенсії у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 25 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року № 16/98 із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VІІІ, які набрали чинності 01.01.2015 року.

На вказане звернення ОСОБА_1 отримав відповідь від Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області за вих. № 51/М-10 від 05.03.2015 року в якій повідомлено заявника про відсутність підстав для застосування іншого порядку визначення розміру пенсії позивача на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 року.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у розрахунку пенсії, починаючи з 01.01.2015 року, у належному, на його думку, розмірі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у січні 2015 року, після змін у законодавстві, тобто вже після прийняття судового рішення, на яке посилається суд першої інстанції, відповідно предмет і підстави заявленого позову у даній справі вже інші.

Вищевикладене свідчить про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, передбачених п.2 ч.1 ст.109 КАС України.

Відповідно до ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 55 Конституції України).

З огляду на встановлені обставини у справі, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального законодавства, позбавивши при цьому права позивача на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена, відповідно порушивши його права на захист прав, свобод та інтересів, гарантовані ст.6 КАС України.

Згідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, серед іншого, скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції на розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 6 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.03.2015р. по справі № 537/1232/15-а - скасувати.

Справу № 537/1232/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області третя особа Міністерство соціальної політики України про матеріальне забезпечення пенсії по трудовому каліцтву направити до Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.03.2015р. на розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2015 р.