Справа № 335/3860/15-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3860/15-а 2-а/335/94/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Корягіній Ю.С.,

за участю

представника позивача адвоката Вельможко А.І.,

представника відповідача Каретник Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 31 березня 2015 р. № 1 щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 26 серпня 1986 р. по 31 грудня 1991 р., зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду його роботи з 26 серпня 1986 р. по 31 грудня 1991 р., у зв'язку із чим перерахувати розмір його пенсії та здійснити її виплату з часу призначення пенсії - з 29 березня 2015 р. з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29 березня 2015 р. відповідачем було призначено йому пенсію за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Для призначення пенсії позивач надав до управління ПФУ трудову книжку та уточнюючу довідку, які підтверджують пільговий стаж з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, в тому числі й період з 26 серпня 1986 р. по 31 грудня 1991 р. Право на пільгову пенсію також підтверджено за результатами атестації робочих місць на підприємстві, де працював позивач. Вважає, що відповідач протиправно, у порушення вимог Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383, не зарахував зазначений період до пільгового стажу, що суттєво вплинуло на розмір призначеної пенсії, з огляду на що просив задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що загальний стаж роботи позивача для обчислення пенсії склав 34 роки 2 місяці 21 день, з яких робота за Списком № 1 становить 23 роки 2 місяці 0 днів, що становить період з 1 січня 1992 р. по 28 лютого 2015 р., що відповідає вимогам пункту «а» частини 1 статті 13, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підпункту «б» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383. Зазначила, що надана позивачем довідка від 3 березня 2015 р. № 174 щодо підтвердження пільгового характеру роботи за Списком № 1 за період з 26 серпня 1986 р. по 28 лютого 2015 р. на посаді електромонтера з ремонту електроустаткування та електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування в мартенівському цеху на ділянці з ремонту електроустаткування розливочного прольоту не відповідає чинному законодавству, оскільки дана професія відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173 за Списком № 1 у період з 25 серпня 1986 р. по 31 грудня 1991 р. не передбачалась. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до трудової книжки працював у період з 26 серпня 1986 р. по 1 червня 1988 р. в мартенівському цеху Запорізького металургійного комбінату «Запоріжсталь» електромонтером 5 розряду, з 1 червня 1988 р. по 15 листопада 1993 р. - там же електромонтером по ремонту електрообладнання 5 розряду, з 15 листопада 1993 р. - електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 6 розряду (арк. справи 7).

З 29 березня 2015 р. позивачу Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було призначено пільгову пенсію за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 31 березня 2015 р. «Про призначення пенсії» ОСОБА_3 відмовлено у зарахуванні періодів пільгової роботи за Списком № 1 з 26 серпня 1986 р. по 31 грудня 1991 р. на посаді електромонтера з ремонту обслуговування електроустаткування, згідно з Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173 (арк. справи 9).

Вважаючи вказане розпорядження протиправним, позивач 27 квітня 2015 р. звернувся до суду із даним адміністративним позовом (арк. справи 2-4).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена в повній мірі правомірність своїх дій з таких підстав.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це положення також міститься у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 зазначеного Порядку встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21 серпня 1992 року.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачем на підтвердження пільгового стажу, крім трудової книжки, було надано до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя довідку Запорізького металургійного комбінату «Запоріжсталь» від 3 березня 2015 р. № 174, згідно з якою ОСОБА_3 був зайнятий повний робочий день на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці у виробництві чорної металургії в мартенівському цеху на ділянці по ремонту електрообладнання розливного прольоту, зокрема, з 26 серпня 1986 р. по 31 грудня 2000 р. електромонтером з ремонту електрообладнання, електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання, що передбачено Списком № 1 (арк. справи 8).

З наведеної довідки також вбачається, що на підприємстві проводилася атестація робочих місць згідно з наказами № 73 від 25 травня 1995 р., № 160 від 6 квітня 2001 р. та ін.

Таким чином, оскільки спірний період роботи позивача підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, атестацією робочого місця та уточнюючими довідками, суд доходить висновку, що період роботи ОСОБА_3 на посаді електромонтера мартенівського цеху 5 розряду, електромонтера мартенівського цеху по ремонту електрообладнання 5 розряду Запорізького металургійного комбінату «Запоріжсталь» з 26 серпня 1986 р. по 31 грудня 1991 р. має бути зараховано до пільгового стажу.

З наведених підстав суд доходить висновку про протиправність розпорядження відповідача від 31 березня 2015 року № 1, яким ОСОБА_3 відмовлено у зарахуванні періодів пільгової роботи за списком № 1 з 26 серпня 1986 року по 31 грудня 1991 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування. Порушені права ОСОБА_3 підлягають поновленню шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зарахувати позивачеві до пільгового стажу за списком № 1 періоди пільгової роботи з 26 серпня 1986 року по 31 грудня 1991 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування. Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати розмір його пенсії та здійснити її виплату з часу призначення пенсії - з 29 березня 2015 р. з урахуванням різниці, яка вже була виплачена, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від вже вчинених порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проведення перерахунку пенсії врегульовано статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, якою передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду.

Отже, перерахунок пенсії може бути проведено управлінням ПФУ за умови надання заяви та необхідних документів.

Своєю чергою, виплата недонарахованої суми пенсії є наслідком проведення такого перерахунку.

Судом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії станом на час розгляду даної справи до відповідача не звертався, з огляду на що відсутні підстави для зобов'язання відповідача проводити перерахунок пенсії позивачеві.

Крім того, суд зазначає, що ці позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки він після набрання даною постановою суду законної сили матиме право в порядку статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернутись до відповідача із заявою про перерахунок, додавши до неї дану постанову, на підставі чого позивачеві і має бути проведений перерахунок та здійснені відповідні виплати. Звернення до суду із вимогою про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії може мати місце лише у разі відмови відповідача здійснити такі дії. Тому станом на час розгляду даної справи з боку відповідача у цій частині вимог відсутні порушення прав та законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту.

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково.

На підставі статті 94 КАС України та враховуючи немайновий характер позовних вимог, на користь позивача з Державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 73,08 грн. (арк. справи 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 31 березня 2015 року № 1, яким ОСОБА_3 відмовлено у зарахуванні періодів пільгової роботи за списком № 1 з 26 серпня 1986 року по 31 грудня 1991 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_3 до пільгового стажу за списком № 1 періоди пільгової роботи з 26 серпня 1986 року по 31 грудня 1991 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 18 травня 2015 р.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2015 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Шалагінова