Справа № 813/954/15
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року № 813/954/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лейко-Журомської М.В.,

секретар судового засідання Хміль Х.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Золочівському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Золочівському районі Львівської області у якому просить зобов'язати відповідача прийняти до заліку суми пенсій, виплачені управлінням гр. ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 179,78 грн., включити до щомісячних актів звірки та стягнути вказані суми пенсій. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року управлінням Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області було виплачено гр. ОСОБА_1 пенсію та здійснено витрати на її виплату та доставку. Однак сума пенсії не була включена відповідачем в акти звірки витрат та не відшкодована, оскільки нещасний випадок стався з необережності з боку потерпілого.

У додаткових обґрунтуваннях зазначено, що комісією по призначенню пенсії Золочівського відділу соціального забезпечення досліджено акт про нещасний випадок та призначено пенсію гр.ОСОБА_1, що підтверджується протоколом №2156 від 26.04.1982 року та здійснено виплату пенсії. Окрім того, Львівський окружний адміністративний суд, приймаючи рішення у справі № 813/7827/14 про стягнення з відповідача сум пенсій, виплачених позивачем гр.ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 року по 31.10.2014 року у сумі 269,67 грн., вважав, що понесені органами Пенсійного фонду України витрати, пов'язані з виплатою і доставкою пенсії по інвалідності гр. ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків як належного страховика від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав клопотання у якому позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов повністю, розглядати справу без участі представника.

Представник відповідача у судовому засіданні, у якому був присутнім позов заперечив. Пояснив, що механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України, Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 55-4/4. В основу цього механізму покладено щомісячне складання актів звірок. Відшкодуванню підлягають не всі пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві, а лише ті, які призначені особам, які є застрахованими відповідно до Закону та потерпілими особами, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно з законодавством СРСР або законодавством України. Зазначив, що як свідчить акт про нещасний випадок, а саме відмітка на ньому з посиланням протокол МК профспілки, кінцево було встановлено, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Тому гр. ОСОБА_1 не мав права на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок травмування на виробництві відповідно до діючого на той час законодавства. Просив відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання 20 травня 2015 року представник відповідача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Відповідно до вимог частини 1 статті 41 КАС Україн фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 12.11.1981 року отримав травму в м. Золочеві на території сільгосптехніки, куди був скерований по службових обов'язках як водій колгоспу «Нове життя». Про нещасний випадок на виробництві було складено акт № 3 форми Н-1, з відміткою про те, що нещасний випадок не пов'язаний із виробництвом.

Однак, пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва призначена гр. ОСОБА_1 комісією по призначенню пенсії Золочівського відділу соціального забезпечення, що підтверджується протоколом №2156 від 26.04.1982 року про призначення гр. ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 22.03.1982 року по 01.04.1983 року в розмірі 30 карб. 36 коп. На підставі довідки ВТЄК серія ЛВВ-Р-82 №011366 від 09.03.1983 року продовжено виплату пенсії по інвалідності, та проведено перерахунок пенсії з 09.03.1983 року на термін «безстроково».

Виплачена управлінням Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області сума пенсії гр. ОСОБА_1 не була включена Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Золочівському районі Львівської області до актів звірки витрат за період з листопада 2014 року по грудень 2014 року, у зв'язку з тим, що нещасний випадок стався з необережності з боку потерпілого, тому не була відшкодована Пенсійному фонду України на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

При прийнятті постанови суд виходить з наступного.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №55-4/4 від 04.03.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року №376/7697 «Про затвердження Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів «а», «в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду. Пенсійний фонд та Фонд соціального страхування від нещасних випадків до 30 числа місяця, наступного за звітним, складають у двох примірниках акт про проведене відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій, у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону.

Зазначені норми застосовуються виходячи з того, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України є страховиком, який має виплачувати відповідні суми, а в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати.

Верховний суд України у постанові від 20 червня 2011 року у справі №21-76а11 погодився з позицією Вищого адміністративного суду України про безпідставність вимог управління ПФУ про зобов'язання відділення Фонду прийняти до заліку (підписати акт звірки) виплачені суми пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, оскільки обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат. Порядок, на який він посилається, не регулює спірні відносини, які виникли у цьому випадку, бо встановлене правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише при відсутності спору. У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду вимоги про стягнення таких сум мають вирішуватись у судах адміністративної юрисдикції, шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Отже обраний позивачем спосіб захисту шляхом заявлення однорідних по своїй суті позовних вимог як прийняття до заліку, прийняття до відшкодування та зобов'язання підписати акт звірки підлягає застосуванню лише при відсутності спору.

Тому, позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти до заліку та включити до щомісячних актів звірки суми пенсій, виплачені управлінням гр. ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Згідно з статтею 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора, що сталися процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Відповідно до акта про нещасний випадок на виробництві № 3 від 13.11.1981 року нещасний випадок, що стався з гр. ОСОБА_1, не пов'язаний з виробництвом.

Розслідування нещасного випадку проводилось відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1966 року. Відповідно до пункту 6 вказаного Положення відмітка про те, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, робилася на акті, якщо адміністрація підприємства прийшла до висновку про відсутність зв'язку нещасного випадку з виробництвом та поставила це питання на розгляд місцевого комітету профспілки, а той погодився з таким висновком.

Як вбачається з акта про нещасний випадок, на ньому міститься відмітка голови профспілки з посиланням на протокол МК профспілки № 23 від 02.12.1981 року про те, що нещасний випадок не пов'язаний із виробництвом.

В матеріалах справи наявна копія довідки МСЕК серії Д-70 № 380044 з трудовою рекомендацію і встановленим строком переогляду 22 березня 1982 року.

Аналізуючи вимоги чинного законодавства та обставини справи, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що нещасний випадок з гр. ОСОБА_1 стався з необережності з боку потерпілого, спірна сума пенсії правомірно не відшкодована Пенсійному фонду України на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Окрім того суд зазначає, що 14 травня 2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд не погодився з висновками Львівського окружного адміністративного суду про обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відшкодовувати виплачені Управлінням суми витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання гр. ОСОБА_1 та скасував постанову суду від 25 грудня 2014 року у справі №813/7827/14.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні, не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України судові витрати у формі судового збору зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2015 року.

Суддя Лейко-Журомська М.В.