Справа № 546/449/15-а
Суддя: Горулько О. М.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/546/20/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді - Горулька О.М.,

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: представника позивача - Зачепи І.В.,

представника відповідача - Грущанського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за адміністративним позовом прокурора Решетилівського району Полтавської області до Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2015 року прокурор Решетилівського району Полтавської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення сорокової сесії шостого скликання Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07 листопада 2014 року «Про питання щодо погодження, надання дозволів на розробку документації із землеустрою в порядку безоплатної передачі земельних ділянок громадянам».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 листопада 2014 року на сороковій сесії шостого скликання Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області було прийняте рішення «Про питання щодо погодження, надання дозволів на розробку документації із землеустрою в порядку безоплатної передачі земельних ділянок громадянам». Дане рішення прийняте в порушення вимог статей 19,24 Конституції України, статей 12, 116, 118 Земельного кодексу України, є дискримінаційним за ознакою місця проживання громадян, порушує принцип рівності громадян, підриває авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування, порушує економічні інтереси держави.

В судовому засіданні представник позивача Зачепа І.В. позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Грущанський В.О. позов не визнав, заявив, що не вбачає в оскаржуваному рішенні порушень інтересів держави. Вважає, що територіальна громада має право на власний розсуд розпоряджатися землями комунальної власності, не погоджується з тим, що рішення є дискримінаційним за ознакою місця та часу проживання громадян. Вважає, що прокурор не має повноважень на звернення до суду із даним позовом, а тому є неналежним позивачем. Заявив про застосування до даного позову позовної давності.

Із доданої до позовної заяви копії оскаржуваного рішення вбачається, що 07 листопада 2014 року на сороковій сесії шостого скликання Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області було прийняте рішення «Про питання щодо погодження, надання дозволів на розробку документації із землеустрою в порядку безоплатної передачі земельних ділянок громадянам». Цим рішенням сільська рада вирішила:

Погоджувати, надавати дозволи на розробку документації землеустрою в порядку безоплатної передачі земельних ділянок тільки громадянам України, що проживають на території Лобачівської сільської ради понад п'ять років, які надали обгрунтування щодо можливості та доцільності обробітку земельної ділянки за цільовим призначенням, не скористалися правом безоплатного отримання земельної ділянки за одним із видів цільового використання та не мають на меті відчужити надану земельну ділянку протягом 10 років.

· Відмовити в погодженні, наданні дозволів на розробку документації землеустрою в порядку безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України які не проживають або проживають на території Лобачівської сільської ради менше п'яти років, не надали обгрунтування щодо можливості та доцільності обробітку земельної ділянки за цільовим призначенням, скористалися правом безоплатного отримання земельної ділянки за одним із видів цільового використання

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для задоволення позову, суд виходить за наступного:

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян;

5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно п. 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засідання сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання:

34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно п.п. 8,9 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить:

8) підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

9) організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи момент ухвалення оскаржуваного рішення та дату звернення прокурора до суду із даним позовом, суд приходить до висновку, що позов було подано до суду в межах строків, встановлених частиною 2 статті 181 КАС України.

Детальний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що органи місцевого самоврядування в рамках наданих їм повноважень наділені правом вирішувати питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, безоплатної передачі земельної ділянки громадянам у власність виключно в індивідуальному порядку з урахуванням вимог діючого законодавства, що регулює порядок вчинення цих дій. Правом визначати загальний порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, безоплатної передачі земельної ділянки громадянам у власність, визначати загальні підстави для відмови у видачі цих дозволів, не передбачені законом, органи місцевого самоврядування не наділені.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що оскаржувана постанова прийнята щодо невизначеного кола осіб, всупереч вимогам ч. 7 статті 118 ЗК України в частині встановлення підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не передбачених законом, містить дискримінаційні положення щодо певного кола осіб, місця проживання та періоду проживання на певній території, що суперечить положенням статей 19, 24 Конституції України.

Зазначена постанова, обмежуючи коло осіб, які мають право на одержання земельних ділянок безоплатно у власність, та порушуючи їхні конституційні права, суттєво обмежує економічну ефективність використання земель, підриває авторитет держави в особі органів державної влади та органів місцевого самоврядування, чим порушує інтереси держави.

За таких обставин, враховуючи вимоги діючого законодавства, що визначає порядок участі прокурора у захисті інтересів держави, суд приходить до висновку, що в даному випадку участь прокурора у судовому захисті інтересів держави є правомірною.

Таким чином, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 128 158-163 КАС України, ст.ст. 19, 24, 121 Конституції України, ст. ст. 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про прокуратуру», ст.ст. 12, 118, 122 Земельного кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов прокурора Решетилівського району Полтавської області - задовольнити.

Рішення сорокової сесії шостого скликання Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07 листопада 2014 року «Про питання щодо погодження, надання дозволів на розробку документації із землеустрою в порядку безоплатної передачі земельних ділянок громадянам» - визнати незаконним та скасувати.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Решетилівський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: