Справа № 815/362/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/362/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року

17год.05хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Слободянюка К.С.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - за договором

Від відповідача: Стойкова О.І. - за довіреністю

Від третіх осіб:

Від ОСОБА_3, який діє від себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4: ОСОБА_3

Від Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації: не з'явився

Від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль": Харатян М.Т. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, який діє від себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправними дій, скасування постанови та акту,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_7, в якій позивачка просить суд:

- визнати протиправними дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-4991/10, виданого Київським районним судом м. Одеси;

- визнати протиправними дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо винесення постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 23.12.2012 року та акту державного виконавця про передачу стягувачу майна від 23.12.2012 року та їх скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що державний виконавець порушив порядок вручення боржниці постанов про відкриття виконавчого провадження та роз'яснення прав та обов'язків. Також відповідач не мав відповідної компетенції для вчинення примусових виконавчих дій, а дії, які він вчинив, не відповідають вимогам закону. Як наслідок вчинення зазначених незаконних дій державним виконавцем винесені оскаржені процесуальні документи, але правових підстав у державного виконавця Першого Київського ВДВС для винесення таких документів - не було, оскільки примусове виконання виконавчих документів №2-4991/10 має право здійснювати державний виконавець Першого Малиновського ДВС (за місцем знаходження квартири), або державний виконавець Овідіопольського ДВС (за місцем мешкання боржниці).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на виконанні у другому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження №31722228 про стягнення з ОСОБА_8 на користь АТ «Раффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 2596972,14 грн. Під час виконання зведеного виконавчого провадження відділом ДВС накладено арешт на кошти боржника та на належне їй рухоме та нерухоме майно та оголошено заборону на його відчуження. 19.04.2011 року було складено акт опису й арешту майна, що належить ОСОБА_8 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, а саме: 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 у присутності понятих. В подальшому, з метою виконання рішення суду, державним виконавцем відділу ДВС проведено переоцінку арештованого майна та складено відповідний акт, однак від ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» до відділу ДВС надійшло повідомлення про те, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна не відбулися у зв'язку з відсутністю бажаючих придбати це майно, у зв'язку з чим, за заявою стягувача про його бажання залишити за собою непродане майно, державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про передачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчими листами непродане майно, а саме квартиру АДРЕСА_2, та складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Вказана постанова у встановлений строк сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась. При цьому як вбачається з зведеного виконавчого провадження, сторонами виконавчого провадження є - боржник - ОСОБА_8 та стягувач - АТ «Раффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», позивач не є стороною виконавчого провадження, а отже його посилання на порушення державним виконавцем відділу ДВС положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо нероз'ясненні прав та обов'язків сторонам виконавчого провадження є безпідставними. Стягувач та боржник дії державного виконавця відділу ДВС не оскаржували. На думку відповідача державний виконавець під час виконання зведеного виконавчого провадження ніяким чином не порушив права та інтереси позивача, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

Третя особа ОСОБА_3, який діє від себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити.

Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в своїх поясненнях повністю підтримав позицію відповідача.

Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином та завчасно, обґрунтованих пояснень по суті позовних вимог до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників, проаналізувавши положення законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 було укладено Кредитний договір № 014/0043/74/73990 про надання кредиту в сумі 60 095,00 доларів США, строком з 27 квітня 2007 року по 27 квітня 2027 року, із сплатою 12,85 % річних за користування кредитом.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 014/0043/74/73990 від 27 квітня 2007 року, між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір від 27 квітня 2007 року, згідно якого в іпотеку Банку було надано квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8 на праві приватної власності (договір купівлі продажу від 28.04.2007 року).

В подальшому, у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до Київського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості.

05 серпня 2010 року Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи №2-4991/10 та №2-4992/10 про солідарне стягнення заборгованості на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/0043/74/73990 від 27 квітня 2007 року з ОСОБА_8, ОСОБА_10.

16 лютого 2011 року Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкриті виконавчі провадження (№448, 451) по виконанню виконавчих листів №2-4991/10 та №2-4992/10 по стягненню заборгованості за кредитом з ОСОБА_8 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 630 024,63 грн. та 1966947, 51 грн.

23.02.2011 року виконавчі провадження №448 та №451 постановою державного виконавця були об'єднані у зведене виконавче провадження. До складу зведеного виконавчого провадження входили: виконавчий лист №2-4991/10, виданий 23.09.2010 Київським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_11 на користь ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 630024,63 грн та виконавчий лист №2-4992/10, виданий 23.09.2010 Київським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_11 на користь ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 1966947,51 грн.

19 квітня 2011 року в рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, що належить ОСОБА_8 на праві приватної власності ( договір купівлі-продажу від 28.04.2007 року) а саме: 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 у присутності понятих. Описане майно передане на відповідальне зберігання ОСОБА_3, що підтверджується підписом останнього у вказаному акті.

04.07.2011 року державним виконавцем була складена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадження та призначено суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс» Богданову та зобов'язано надати письмовий висновок з питань оцінки ринкової вартості арештованого об'єкту, що належить боржнику, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 42,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Згідно звіту про незалежну оцінку списаного та арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, а саме: двохкімнатна квартира, загальною площею 42,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, вартість об'єкту оцінки склала 289 300 грн.

В матеріалах виконавчого провадження міститься повідомлення ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» від 26.12.2011 та від 19.01.2012 року про те, що прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, належного боржникові, не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

20.02.2012 року до відділу ДВС надійшла заява від стягувача про залишення за ним непроданого майна та 23.02.2012 року державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про передачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» » в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок часткового погашення заборгованості за вищезазначеними виконавчими листами не продане майно, а саме, квартиру АДРЕСА_2, та складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с.272,273,275).

06.03.2012 року постановою державного виконавця про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження було виведено виконавче провадження №24570265 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4991/10.

06.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження, оскільки в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник фактично мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Сухий лиман, вул.Молодіжна, 2-А.

Позивач вважає дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-4991/10 протиправними та просить суд скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 23.02.2012 року та акт про передачу стягувачу майна від 23.02.2012 року, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. (Позивач помилково визначає дату оскаржуваних документів виконавчого провадження 23.12.2012р.).

Суд не погоджується з правовою позицією позивача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно приписів статті 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі по тексту - Інструкції № 74/5) встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Таким чином, відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець надає боржнику семиденний строк для добровільного виконання виконавчого документу, який в даному випадку (враховуючи обов'язок державного виконавця направити Боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом із повідомленням про вручення та обов'язковість пересвідчення чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк) починає перебіг з дня отримання Боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.8 Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в

інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів. У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька

стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

Судом встановлено, що сторонами зведеного виконавчого провадження в даному випадку є ОСОБА_8 - боржник, та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» » в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» - стягувач.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з виконавчого листа від 05.08.2010 року №2-4991/10 виданого Київським районним судом м. Одеси, адреса боржника зазначена - 65014, м. Одеса, вул.. Ромашкова, 43. Відповідно до супровідного листа від 18.02.2011 року вих.. №В-12/451-16/4493 постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2011 року про примусове виконання виконавчого листа №2-4991/10 була направлена на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому листі, що передбачено статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" та в визначені даною статтею строки.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим

Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Позивач зазначає, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем не були роз'яснені права та обов'язки сторонам виконавчого провадження.

Як встановлено судом, в ході проведення виконавчих дій 19.04.2011 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, яким описано й арештовано майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка належить боржнику - ОСОБА_8. З акту опису та арешту майна вбачається, що описане майно було передане на відповідальне зберігання ОСОБА_3, що підтверджується підписом останнього.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не є сторонами виконавчого провадження, тобто в даному випадку державний виконавець не повинен був роз'яснювати останнім права та обов'язки, оскільки це не передбачено законом. При описі та арешті майна був також присутній представник стягувача.

Щодо роз'яснення прав ОСОБА_8.(боржник), то заявляти про допущені (за твердженням ОСОБА_7.) держвиконавцем порушення та оскаржувати відповідні дії в адміністративному суді з цих підстав має право сама боржниця (ОСОБА_8.), а права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_7 у правовідносинах боржника з виконавчою службою не можуть бути порушеними у зв'язку з такими обставинами.

Судом встановлено, що для визначення вартості арештованого майна державним виконавцем було призначено суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні

Згідно висновку вартість майна, а саме квартири під АДРЕСА_1, склала - 289 300,00 грн.

Вищевказане майно було передано на реалізацію до спеціалізованої торговельної організації ОФ ПП «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЮСТИЦІЯ».

Згідно отриманих від торговельної організації повідомлень, майно квартира під АДРЕСА_1, яка належить боржнику - ОСОБА_8, двічі не було продано на прилюдних торгах у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

В подальшому 20.02.2012 року стягувачем - АТ «Райффайзен Банк Аваль» була подана заява про залишення за собою в рахунок погашення заборгованості нереалізованого на прилюдних торгах майна, а саме: квартиру під АДРЕСА_1

Частинами1 та 2 статті 62 Закону №606-XIV встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Частинами 6, 9 цієї ж статті передбачено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Згідно частини 3 статті 62 Закону № 606-XIV майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

У силу положень статті 58 Закону № 606-XIV визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем (частина 3 статті 58 Закону № 606-XIV).

Приписами підпункту 2.2.3 Інструкції встановлено, що копія постанови державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні експерта або спеціаліста та суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в 3-денний строк з дня її винесення надсилається сторонам. Заявлений сторонами відвід експерту або спеціалісту вирішується в порядку, передбаченому статтею 17 Закону.

Згідно приписів підпункту 2.1.4 Інструкції сторони можуть подати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами, укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і його оцінку.

Отже, державний виконавець при здійсненні реалізації нерухомого майна зобов'язаний провести його оцінку, для чого залучає суб'єкта оціночної діяльності, про що виносить постанову, яку у 3-денний строк направляє сторонам виконавчого провадження.

Залучений до оцінки нерухомого майна суб'єкт оціночної діяльності зобов'язаний надати письмовий звіт у якому визначається ринкова вартість нерухомого майна. У разі незгоди сторін виконавчого провадження з визначеною вартістю майна, такі особи в десятиденний строк з дня надходження повідомлення вправі оскаржити висновок оцінювача.

Сторонами виконавчого провадження заперечень стосовно визначення вартості майна надано не було.

Відповідно до частини 6 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувану і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

На виконання зазначених норм державним виконавцем відділу ДВС запропоновано стягувачу вирішити питання щодо залишення за собою не проданого майна. Постанова про передачу майна у встановлений строк сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась (постанова від 23.02.2012р.).

Частинною 6 Закону №606-XIV встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку.

Судом встановлено, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа були вчинені дії щодо розшуку майна боржника, накладення арешту на кошти, опис та арешт майна, тобто були вчинені необхідні дії відповідно до закону для виконання виконавчих документів. Отже в даному випадку суд не вбачає протиправності дій з боку Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4991/10 виданого Київським районним судом м. Одеси та вважає, що підстави оскарження дій та рішень відповідача, зазначені позивачкою, є юридично неспроможними. Діями та рішеннями відповідача будь-які права позивачки порушуватись не можуть, оскільки ОСОБА_7 не є учасником виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-4991/10.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ані у адміністративному позові, ані під час судового розгляду справи позивачем не зазначено та не наведено, в чому полягає порушення саме державним виконавцем своїх обов'язків та неналежне виконання своїх повноважень при передачі майна на реалізацію. Адміністративний позов взагалі не містить обґрунтованих пояснень стосовно порушення прав та інтересів позивачки державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого листа №2-4991/10.

Позивачка в своїх поясненнях зазначає, що вона разом із своєю сім'єю зареєстрована та проживає в арештованій та переданій Банку квартирі, що в даному випадку порушує її права на мешкання в квартирі, при цьому право мешкання в силу реєстрації не було визнано судом незаконним.

Однак, суд вважає такі твердження позивача такими, що не свідчать про необхідність захисту прав та інтересів ОСОБА_7 судом з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 27.04.2007 року ОСОБА_7 (Продавець) передала у власність ОСОБА_8 (Покупець) двохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1.

В подальшому вказана квартира була передана на підставі постанови державного виконавця від 23.02.2012 року про передачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок часткового погашення заборгованості, який виник у зв'язку з невиконанням ОСОБА_8 умов кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Отже, проживання позивача зі своєю родиною у квартирі АДРЕСА_2 не свідчить про незаконність дій відділу ДВС щодо примусового виконання рішення суду, оскільки власником майна на момент проведення прилюдних торгів була боржниця - ОСОБА_8

У зв'язку із відчуженням майна позивачкою ОСОБА_8 право власності ОСОБА_7 на квартиру припинилося, отже припинилося право володіння та користування цим майном, тому посилання на фактичне мешкання сім'ї ОСОБА_7 в цій квартирі та порушення права на проживання в ній суд відхиляє як недоречні.

Стосовно тверджень позивача щодо протиправності дій державного виконавця пов'язаних з описом та арештом квартири її оцінки, реалізації в рахунок погашення, оскільки боржник мешкає не в Київському районі та майно на яке звернено стягнення перебуває у Малиновському районі, суд зазначає.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій. Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. У разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову. У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу. У разі якщо у процесі виконавчого провадження з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. Про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальникові такого органу. У разі якщо стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на наявне майно боржника і після розподілу стягнутих коштів, якщо їх обсяг недостатній для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, надсилає виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням іншого майна боржника. Виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчих документів №2-4992/10 та №2-4991/10 відбувалися за заявою стягувача, як то передбачено ст.. 20 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання виконавчих дій, а саме: дій щодо розшуку майна боржника, накладення арешту на кошти, було з'ясовано, що боржник за адресою вказаною у виконавчому листі зареєстрований, але фактично не проживає, майна належного боржнику за адресою вказаною у виконавчому листі не виявлено. Було встановлено, що боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4. При цьому майно: квартира АДРЕСА_1 яка належить боржниці на праві власності знаходиться в Малиновському районі, у зв'язку з чим, начальником Першого Київського ВДВС було повідомлено в телефонному режимі начальника Першого Малиновського ВДВС про вчинення виконавчих дій на території Малиновського району, при цьому порядок повідомлення законом не передбачений, та в даному випадку не може бути визнаний неправомірним.

Дії по винесенню передбачених ст.ст.52,57 ЗУ «Про виконавче провадження» постанов та складанню актів в межах відкритого виконавчого провадження не можуть бути визнані протиправними, оскільки такі дії є законодавчо визначеною компетенцією державного виконавця, тобто вчиняються на підставі, в межах повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання дій державного виконавця з приводу примусового виконання виконавчого документа протиправними, а також дій по винесенню постанови та акту про передачу майна стягувачу, оскільки державний виконавець діяв в межах та у спосіб передбачений законом.

Позовні вимоги ОСОБА_7 є необґрунтованими та безпідставними, відтак задоволенню не підлягають у повному обсязі, оскільки для визнання дій протиправними та скасування оскаржуваних постанови та акту законні підстави відсутні.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, який діє від себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправними дій, скасування постанови та акту - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 25.05.2015 року.

Суддя М.М. Аракелян

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, який діє від себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправними дій, скасування постанови та акту - відмовити.

25 травня 2015 року.