Справа № 816/5125/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 816/5125/14

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Філатова Ю.М. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2015р. по справі № 816/5125/14

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства внутрішніх справ України , Державної казначейської служби України

про визнання незаконною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у несвоєчасному прийнятті наказу № 2460о/с від 24.11.2014 р., та стягнення на користь позивача 25085 грн. 94 коп. відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при звільненні позивача на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27.11.2013 № 1218 о/с у порушення пункту 56 Положення "Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991, не було вирішено питання щодо виплати йому грошової компенсації за невикористану відпустку, хоча щорічна відпустка за 2013 рік позивачу не надавалась. Вказує, що після неодноразових звернень позивача до Міністерства внутрішніх справ України 24.11.2014 видано наказ № 2460 о/с, яким внесено зміни до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2013 № 1218 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_2 (С-432922) та доповнено пункт такими словами та цифрами: "відповідно до п. 56 Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ виплатити компенсацію за 45 діб невикористаної чергової відпустки за 2013 рік". Зазначає, що внаслідок винних дій відповідача йому завдана моральна шкода, що полягає у погіршенні стану здоров'я, перебування у стані депресії, відсутності можливості належно харчуватись, лікуватись, проходити реабілітацію.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2015 до участі у справі в якості другого відповідача залучено Державну казначейську службу України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме: визнано незаконною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у несвоєчасному прийнятті наказу № 2460 о/с від 24 листопада 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, Міністерством внутрішніх справ України, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499, Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2013 № 1218 о/с "По особовому складу" підполковника міліції ОСОБА_2 (С-432922), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення оперативного супроводження відділу внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Служби внутрішньої безпеки Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 30.12.2013р. /а.с. 96/.

Позивачу не було надано чергову відпустку за 2013 рік та при звільнені не виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 рік.

Позивач неодноразово звертався до Міністерства внутрішніх справ України із заявами, зокрема, про вирішення питання щодо отримання грошового забезпечення за перебування у відпустці за 2013 рік від 20.05.2014, 31.07.2014, 15.08.2014, 29.08.2014, 03.09.2014 та із заявою від 30.10.2014, у якій, серед іншого, просив надати компенсацію за невикористану відпустку в рік звільнення за 2013 рік /а.с. 25-27, 100-106/.

24.11.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 2460 о/с "По особовому складу", яким внесено зміни до наказу МВС від 27.12.2013 № 1218 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_2 (С-432922), доповнивши пункт такими словами та цифрами: "відповідно до п. 56 Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ виплатити компенсацію за 45 діб невикористаної чергової відпустки за 2013 рік" /а.с. 97/.

Позивач не погодився з бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у несвоєчасному прийнятті наказу № 2460 о/с від 24.11.2014, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем Міністерством внутрішніх справ України допущено протиправну бездіяльність, що виразилася у несвоєчасному прийнятті наказу № 2460 о/с від 24 листопада 2014 року, а отже позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у несвоєчасному прийнятті наказу № 2460 о/с від 24 листопада 2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про міліцію" правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки встановлені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 /надалі - Положення/.

Пунктом 56 цього Положення визначено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

За приписами пункту 2 Положення, спеціальне звання підполковник міліції відноситься до старшого начальницького складу.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені Інструкцією про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499.

Відповідно до пункту 4.1. цієї Інструкції, при переміщенні, переведенні, а також звільненні осіб рядового і начальницького складу фінансовий апарат (бухгалтерія) зобов'язаний задовольнити їх усіма належними видами грошового та дорожнього забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті, зразок якого наведено у додатку до цієї Інструкції.

Матеріалами справи підтверджено, що 15.10.2013 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з рапортом, у якому, серед іншого, на підставі пункту 56 Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ просив надати невикористану чергову відпустку за 2013 рік з 11.11.2013 /а.с. 8-12/.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2013 № 1218 о/с "По особовому складу" підполковника міліції ОСОБА_2 (С-432922), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення оперативного супроводження відділу внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Служби внутрішньої безпеки Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 30.12.2013 /а.с. 96/.

Разом з тим, позивачу не було надано чергову відпустку за 2013 рік та при звільнені не виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 рік, що є порушенням пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до Міністерства внутрішніх справ України із заявами, зокрема, щодо вирішення питання щодо отримання грошового забезпечення за перебування у відпустці за 2013 рік від 20.05.2014, 31.07.2014, 15.08.2014, 29.08.2014, 03.09.2014 та із заявою від 30.10.2014, у якій просив надати компенсацію за невикористану відпустку в рік звільнення -2013 рік /а.с. 25-27, 100-106/.

При цьому, лише 24.11.2014, тобто майже через 11 місяців після звільнення позивача з органів внутрішніх справ та після його численних звернень до Міністерства внутрішніх справ України, останнім було видано наказ № 2460 о/с "По особовому складу", яким внесено зміни до наказу МВС від 27.12.2013 № 1218 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_2 (С-432922), доповнивши пункт такими словами та цифрами: "відповідно до п. 56 Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ виплатити компенсацію за 45 діб невикористаної чергової відпустки за 2013 рік" /а.с. 97/.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо невідповідності обставинам справи висновків суду першої інстанції про те, що Міністерством внутрішніх справ несвоєчасно прийнято наказ № 2460 о/с від 24.11.2014 р.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем Міністерством внутрішніх справ України допущено протиправну бездіяльність, що виразилася у несвоєчасному прийнятті наказу № 2460 о/с від 24 листопада 2014 року, а отже позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у несвоєчасному прийнятті цього наказу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року по справі № 816/5125/14 в частині задоволених позовних вимог прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2015р. по справі № 816/5125/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Водолажська Н.С.