Справа № 21-370а15
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» (далі - Товариство) до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (далі - управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Товариство звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати прийняте управлінням ПФУ на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній до 1 січня 2011 року; далі - Закон № 1058-ІV) рішення від 17 березня 2014 року № 40 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом ПФУ (далі - рішення № 40), згідно з яким Товариству нараховано штраф у сумі 18 183 грн 86 коп. та пеню в розмірі 77 430 грн 27 коп.

На обґрунтування позову Товариство зазначило, що норми Закону № 1058-ІV, на підставі яких управління ПФУ у березні 2014 року прийняло оскаржуване рішення, втратили чинність з 1 січня 2011 року відповідно до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ).

Суди встановили, що органи ПФУ провели позапланову перевірку Товариства з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків за період з 11 лютого 2008 року по 31 грудня 2010 року. За результатами перевірки Товариству пред'явлено вимогу від 7 вересня 2011 року № 3090, якою донараховано страхові внески на суму 181 838 грн 64 коп. Богунський відділ державної виконавчої служби України заборгованість за зазначеною вимогою остаточно стягнув у примусовому порядку 23 липня 2013 року.

Рішенням № 40 управління ПФУ застосувало до Товариства стягнення за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом ПФУ, у вигляді штрафу та пені за період з 11 травня 2012 року по 18 липня 2013 року на загальну суму 95 614 грн 13 коп.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 6 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, позов задовольнив.

Ухвалюючи таке рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що на момент винесення рішення управлінням ПФУ від 17 березня 2014 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій позивач погасив заборгованість перед ПФУ, а нараховані штрафні (фінансові) санкції та пеня не підлягають стягненню після 1 січня 2011 року, оскільки пункт 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV згідно із Законом № 2464-VІ втратив чинність і не діяв на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 жовтня 2014 року відмовив у відкритті касаційного провадження.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України управління ПФУ, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом у подібних правовідносинах положень статті 106 Закону № 1058-ІV та абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року та прийняти нове судове рішення.

На обґрунтування заяви додано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2015 року (К/9991/3358/12), у якій касаційний суд вказав на те, що оскільки порушення з боку позивача мали місце до 1 січня 2011 року, то відповідач відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ мав право і після 1 січня 2011 року застосовувати фінансові санкції на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про неоднакове застосування касаційним судом у подібних правовідносинах пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, за якого цей суд по-різному вирішив питання щодо правомірності накладення органами ПФУ після набрання чинності зазначеним Законом штрафу за правопорушення, про яке йдеться у пункті 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції вищезазначених норм права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страховиків за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ фінансових санкцій, а саме накладення штрафу в установленому розмірі.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VІ наведена вище норма матеріального права із Закону № 1058-ІV була виключена.

Погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, касаційний суд не врахував положень абзацу шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, відповідно до якого на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми дає колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України підстави вважати, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Таким чином, висновок судів у справі, що розглядається, про відсутність в управління ПФУ повноважень щодо застосування після 1 січня 2011 року фінансових санкцій на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та не відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорах цієї категорії, висловленій, зокрема, у постанові цього Суду 31 березня 2015 року № 21-77а15, у зв'язку з чим відповідно до частини другої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий касаційний розгляд.

Ураховуючи наведене та керуючись підпунктом 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» та статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 28 березня 2015 року, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий касаційний розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців
О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко І.Л. Самсін
О.О. Терлецький