Справа № 810/1654/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року 810/1654/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 14 год. 05 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С.

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" до Київської митниці ДФС про скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" з позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування Рішення Київської митниці Міндоходів (М/п «Святошин») про коригування митної вартості №125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00168 від 21.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у декларації митної вартості, до яких додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни. Стверджували, що митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Позивач зазначає про відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а також на невідповідність рішення про коригування та картки відмови вимогам до їх оформлення і недотримання порядку щодо черговості застосування методів визначення митної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України та Митного кодексу України, просив визнати протиправними та скасувати оскаржувані Рішення Київської митниці Міндоходів (М/п «Святошин») про коригування митної вартості №125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00168 від 21.10.2014 року.

У судовому засіданні представник позивача Буряк І.М. та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких відповідач вказав, що надані позивачем документи виявились недостатніми для визнання заявленої митної вартості за основним методом, тому митний орган законно та обґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, підстави для їх скасування відсутні. Стверджував про правомірність дій органу доходів і зборів, а також те, що відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності. Зазначив, що підставою для витребування додаткових документів у позивача слугували розбіжності у поданих первинно документах.

Представник відповідач Чернявська О.Д. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 16.10.2013р. між компанією Guizhou Tyre I/E Co., Ltd. (продавець) та ТОВ "Дельта - 2010" (покупець) було укладено контракт № GT-DE/2013-1016, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує шини, камери, обвідні смужки, ущільнювальні кільця (товар) на умовах поставки FOB або CFR, або CIF, або CIP, або DAP, відповідно до Incoterms 2000, відповідно до інвойсів, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Відповідно до умов вказаного контракту, кількість, ціна та перелік товарів, які повинні бути поставлені позивачу, відображаються в інвойсах, які є невід'ємною частиною вказаного контракту.

Також умовами контракту та інвойсом № 1 від 12.09.2014р. передбачено, що поставка Товару здійснюється на умовах FOB Shenzhen, тобто фрахт (витрати на транспортування до кордону України) оплачує позивач.

Постачальник надав позивачу інвойс №1 від 12.09.2014р., на поставку 329 шт. шин, всього на загальну суму 38 279,50 дол. США., крім того інвойсом №1 від 12.09.2014р. передбачено оплата страхування товару на суму 89,71 дол. США, що разом в сумі складає 38 369,21 дол. США.

Позивач сплатив на рахунок постачальника суму інвойсу №1 від 12.09.2014р., до контракту № GT-DE/2013-1016 від 16 жовтня 2013 року у розмірі 38 369,21 дол. США, як попередню оплату за партію товару, про що банком 22.09.2014р. було зроблено відповідну відмітку на інвойсі №1 від 12.09.2014р.

Таким чином, у відповідності до платіжного доручення в іноземній валюті № 366 від 18.09.2014р. по контракту № GT-DE/2013-1016 від 16 жовтня 2013 року здійснена попередня оплата по інвойсу №1 від 12.09.2014р. на загальну суму 38 369,21 дол. США.

20.10.2014р., позивач подав відповідачу вантажну митну декларацію (МД) № 125130005.2014.548188 щодо розмитнення нових вантажних автомобільних пневматичних гумових шин марки ADVANCE, для вантажних автомобілів в кількості 329 шт., ввезених на підставі контракту № GT-DE/2013-1016 від 16 жовтня 2013 року, укладеного позивачем з китайським постачальником Guizhou Tyre I/E Co., Ltd.

Разом з митною декларацією, 20.10.2014 року позивач надав відповідачу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014 p.; міжнародну CMR№ 1013 від 19.10.2014 p.; коносамент SHASEA090260 від 14.09.2014р.; платіжне доручення в іноземній валюті № 366 від 18.09.2014р.; лист - підтвердження вартості перевезення товару (транспортні витрати) Б/Н від 24.09.2014р.; прайс-лист виробника б/н від 04.08.2014 p.; прайс-лист виробника від 15.09.2014 p.; висновок про вартість характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3606 від 17.10.2014 p.; страховий поліс № від 12.09.2014 p.; інвойс (фактура) № 1 від 12.09.2014р.; пакувальний лист № 1 від 12.09.2014р.; контракт (зовнішньоекономічний договір) № GT-DE/2013-1016 від 16.10.2013 р.; договір (контракт) про перевезення №1911-13 від 19.11.2013 p.; сертифікат відповідності UA1.009.0013492-14 від 03.03.2014 p.; інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 14.09.2014р.; сертифікат про походження ССРІТ 1С5200А0028/00 від 15.09.2014р.; митна декларація країни відправлення 45692678 від 09.09.2014р.

Сума поставленого позивачу товару за інвойсом № 1 від 12.09.2014р. складає 38 369,21 дол. США, в тому числі витрати на страхування товару в розмірі 89,71 дол. США, що в гривневому еквіваленті (виходячи з того, станом на 21 жовтня 2014 року офіційний курс НБУ гривні до долара США складає 12,95116600 грн. за 1,00 долар США), що на момент декларування становило 496 926,00 грн. Вартість витрат на транспортування з SHEKOU (Китай) в порт Одеса (Україна), по коносаменту SНАSЕА090260 від 14.09.2014р., складає 32 750,00 грн., отже для визначення митної вартості, позивач додав до ціни інвойсу транспортні витрати, що в сумі склало 529 676,01 грн.

Товар, який розмитнювався задекларований під кодами товару, був розрахований митний збір та податок на додану вартість, що наведено нижче.

Вартість товару (1) за кодом 40112090 (графа 33 МД-2) складає 529 676,01 грн. (графа 45 МД-2).

Від вказаної суми, позивач розрахував митний платіж (7% ) 37 077,32 грн. та податок на додану вартість (20%) 113 350,67 грн., що загалом становить 150 427,99 грн.

Платіжним дорученням № 4190 від 16 жовтня 2014 р., позивач сплатив на рахунок Київської митниці Міндоходів відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в м. Києві гарантійний платіж 800 000,00 грн. з яких 150 427,99 грн. були списані за розмитнення партії товару.

21 жовтня 2014 року, позивач отримав від відповідача рішення про коригування митної вартості товарів № 125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014р. та Картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 125130005/2014/00168 від 21.10.2014р.

Даним рішенням було збільшено митну вартість товару, а саме, з 529 676,01 грн. до 573 669,52 грн. та відповідно митний збір та ПДВ, а саме: митний збір 7% збільшився з 37 077,32 грн. на 3 079,55 грн., що загалом складає 40 156,87 грн., ПДВ 20% збільшився з 113 350,67 грн. на 9 414,61, що загалом складає 122 765,28 грн. у зв'язку з тим, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, а саме: «експертний висновок не враховує аналіз цін виробників аналогічної продукції на ринку, не враховані всі витрати до кордону України відповідно до рахунку на перевезення). Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних, (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог ст. 59-60 МКУ.».

Крім того у рішенні про коригування митної вартості товару інспектором вказано перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 та 4 статті 53 Митного кодексу, та зазначено, що за умови надання таких митна вартість може бути визнана органом доходів та зборів, а саме: 1) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З огляду на викладене вище, відповідачем визначено митну вартість товару за методом №6 (резервний метод) з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД № 125130005/2014/547949 від 13.10.2014.

Таким чином, в результаті прийнятого рішення про коригування митної вартості товару №125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014 р. та у зв'язку зі зміною курсу валюти долар США по відношенню до гривні (що підтверджується в поданій Позивачем митній декларації (МД2 № 125130005/2014/548236 від 21.10.2014р., яка була відкоригована з урахуванням винесеного рішення про коригування митної вартості товарів) збільшився розмір митного платежу та податку на додану вартість за товар (1) (код товару 40112090 що відображено в графі 33 МД-2), який поставлявся на підставі інвойсу № 1 від 12.09.2014р., а саме: митний платіж (7%), який у відповідності до розрахунку Позивача становив 37 077,32 грн. збільшився на 3 079,55 грн., а ПДВ (20%), який у відповідності до розрахунку Позивача становив 113 350,67 грн. збільшився на 9 414,61 грн., що разом складає 12 494,16 грн.

Зазначені вище суми донарахованих митного збору та ПДВ були також списані митним органом із попередньо сплаченого позивачем гарантійного платежу, який був здійснений у відповідності до платіжного доручення № 4190 від 16.10.2014р. на суму 800 000,00 грн.

21.10.2014р. позивачем було повторно подано відповідачу митну декларацію (МД-2 №125130005/2014/548236 від 21.10.2014) та додано аналогічний перелік документів, що і до митної декларації від 20.10.2014р. та документи, які вимагались відповідачем у відповідності до електронного повідомлення від 20.10.2014р., а саме: рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №1012 від 17.10.2014, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Укрзовнішекспертиза» № 3606 від 17.10.2014 та переклад експортної декларації країни відправлення.

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частин п'ятої, шостої та одинадцятої статті 264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється, зокрема, із застосуванням інформаційних технологій, які включають в себе контроль співставлення та контроль із застосуванням системи управління ризиками.

Відповідно до частини третьої статті 337 Митного кодексу України, контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, передбачено, що при здійсненні митного оформлення митної декларації (МД) виконуються такі митні формальності: перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством); перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань державної митної справи); контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту є за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно із статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Як встановлено судом, позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому твердження відповідача що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності є неправомірним та необгрунтованим, підтвердженням викладеного є наведене нижче.

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На виконання вимог ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару, позивачем були надані митному органу наступні документи: контракт (зовнішньоекономічний договір) № GТ-DЕ/2013-1016 від 16.10.2013р; інвойс (фактура) № 1 від 12.09.2014р.; платіжне доручення в іноземній валюті № 366 від 18.09.2014р.; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014 р.; -міжнародну СМR№ 1013 від 19.10.2014р.; довідка про транспортні витрати № 1012 від 17.10.2014 р.; рахунок на оплату транспортних послуг №1012 від 17.10.2014р.; коносамент SНАSЕА090260 від 14.09.2014р.; лист - підтвердження вартості перевезення товару (транспортні витрати) Б/Н від 24.09.2014р.; прайс-лист виробника б/н від 04.08.2014 р.; прайс-лист виробника від 15.09.2014 р.; -пакувальний лист№ 1 від 12.09.2014р.; сертифікат відповідності UА1.009.0013492-14 від 03.03.2014 р.; інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 14.09.2014р.; сертифікат про походження ССРІТ 1С5200А0028/00 від 15.09.2014р.; митна декларація країни відправлення 45692678 від 09.09.2014р;- висновок про вартість характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3606 від 17.10.2014 р.; страховий поліс № від 12.09.2014 р.; -пакувальний лист № 1 від 12.09.2014р.; страховий поліс № від 12.09.2014р.; договір (контракт) про перевезення №1911-13 від 19.11.2013 р.; переклад експортної декларації від 21.10.2014р.; дмв від 21.10.2014р.

З аналізу частини першої та другої ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-IV Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про знесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства;

митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару, були надані відповідачу. Конкретних зауважень до основних документів, які зазначають митну вартість товару, а це є: контракт (зовнішньоекономічний договір) № GT- DE/2013-1016 від 16.10.2013р.. інвойс (фактура) № 1 від 12.09.2014р.. платіжне доручення в іноземній валюті № 366 від 18.09.2014р. у відповідача не було.

Суд не погоджується з зауваженнями відповідача, що «експертний висновок не враховує аналіз цін виробників аналогічної продукції на ринку, оскільки в експортному висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 3606 від 17.10.2014р. вказується, що «згідно аналізу комерційних пропозицій підприємств виробників та постачальників відповідної продукції, можна вважати, що рівень цін на автошини, що імпортуються згідно Інвойсу № 1 від 12.09.2014р. до контракту № GT-DE/2013-1016 від 16.10.2013р., на умовах повставки FOB - SHENZHEN, Китай, відповідає поточній кон'юктурі ринку.

Рівень цін може змінюватись в залежності від якості зазначеного товару, умов оплати, розміру партії, кон'юктурної ситуації на ринку, тощо.

Джерела інформації: цінові пропозиції компаній виробників: Shifeng Juxing Tire Co., Ltd.; Seastar Rubber Co., Ltd.; Weifang Lutong Rubber Co., Ltd.; Qingdao J&G International Trading Co., Ltd.; Qingdao Delekang Industrial And Trading Co., Ltd., Beijing BOE Commerce Co., Ltd.; Landmax International Co., Ltd., Qingdao Sinoriver Tyre Co., Ltd.

З викладеного вище вбачається, що зауваження відповідача, що «експертний висновок не враховує аналіз цін виробників аналогічної продукції на ринку» не відповідають дійсності, ДП «Укрзовнішекспертиза» провело аналіз цін аналогічної продукції на ринку, що і відображено у висновку №3606 від 17.10.2014р.

Також, відповідачем у рішенні про коригування митної вартості вказано, що ТОВ Дельта-2010» не враховані всі витрати до кордону України відповідно до рахунку на перевезення.

Суд не бере до уваги зазначене твердження, оскільки, як відображено в рахунку № 1012 від 17.10.2014р. витрати за фрахт (доставку товару до кордону України) складають 32 750,00 грн. Всі інші витрати, які вказані в рахунку, це витрати, які несе позивач вже на території України та сплачує за них ПДВ, а отже дані витрати не можуть входити до вартості розмитнюваного товару. Витрати за фрахт у розмірі 32750,00 грн. були включені до митної вартості товару, що і відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару.

Таким чином, твердження відповідача, що позивачем не враховані всі витрати до кордону України відповідно до рахунку на перевезення, не відповідає дійсності, а отже жодним чином не підтверджує правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Крім того, позивачем на вимогу відповідача, яка відображена в електронному повідомленні від 20.10.2014р. надано довідку про вартість транспортування товару від 24.09.2014р., копію та переклад експортної митної декларації країни відправлення, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 3606 від 17.10.2014.

Також, відповідачем у рішенні про коригування митної вартості зазначалось, що за умови надання таких митна вартість може бути визнана органом доходів та зборів, а саме: 1) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Позивачем були надані відповідачу всі додаткові документи, які вимагались у рішенні про коригування митної вартості, а саме: довідку про вартість транспортування товару від 24.09.2014р., рахунок на оплату транспортних послуг №1012 від 17.10.2014р. та страховий поліс № від 12.09.2014 p., що і відображено МД2 № 125130005/2014/548236 від 21.10.2014р., а отже, позивачем в повній мірі підтверджено митну вартість товару за першим методом.

Натомість, не дивлячись на те, що позивач в повній мірі виконав вимоги, щодо надання додаткових документів, відповідач не визнав митну вартість товару.

Жодних конкретних інших розбіжності в документах, відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів № 125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014р., не вказано, а тому не можна вважати зауваження відповідача, які викладені в рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.10.2014р., такими, що можуть впливати на митну вартість товару, а тому не беруться судом до уваги виходячи з викладеного вище, а також беручи до уваги наведені нижче обставини.

Відповідно до розділу 2 контракту № GT-DE/2013-1016 від 16.10.2013р. (купівля - продаж шин, камер, обідних стрічок та ущільнюючих кілець) укладеного між Guizhou Tyre I/E Co.,Ltd та TOB «Дельта-2010», загальна сума контракту складає 2 000 000, 00 доларів США, по даному контракту допускаються часткові поставки, кількість, ціна та перелік товарів по кожній частковій поставці будуть відображені в інвойсах, які вважаються невід'ємною частиною контракту.

При декларуванні митної вартості товарів, які були придбані позивачем по контракту № GT-DE/2013-1016 від 16.10.2013р., позивач надав відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують вартість придбаного товару та передбачені і розділом 2 контракту і ст. 53 МК України, а саме, контракт (зовнішньоекономічний договір) № GT-DE/2013-1016 від 16.10.2013р., інвойс (фактура) № 1 від 12.09.2014р., - платіжне доручення в іноземній валюті № 366 від 18.09.2014р.

Саме в інвойсі № 2 від 12.09.2014р. зазначена кількість, ціна та перелік товару, який був наданий позивачем відповідачу при розмитненні товару, але не був взятий до уваги відповідачем.

Крім того, ціна розмитнюваного товару, яка була задекларована позивачем підтверджується не лише інвойсом, а також прайс-листом до інвойсу, завіреним радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі, експортною митною декларацією та висновком № 3606 від 17.10.2014р. щодо проведення аналізу відповідності цінових умов контракту GT- DE/2013-1016 від 16.10.2013р., який розроблявся ДП «Укрпромзовнішекспертиза». Дані документи подавалися декларантом інспектору м/п, але вони не були взяті до уваги.

З викладеного вище вбачається, що обставини, які вказано відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів № 125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014р. жодним чином не впливають на визначення митної вартості розмитнюваного товару, а тому прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № 125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014р. є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Аналіз положень частини третьої статті 53 та статей 54, 58 Митного кодексу свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяр, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Підтвердження тому, що позивач при декларуванні митної вартості товару зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості та що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів, відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів не вказано в суді не доведено.

Натомість, ціна розмитнюваного товару, яка була задекларована позивачем підтверджується інвойсом, прайс-листом завіреним радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі, висновком № 3606 від 17.10.2014р. щодо проведення аналізу відповідності цінових умов контракту № ОТ-РЕ/2013-1016 від 16.10.2013р.. який розроблявся ДП"Укрпромзовнішекспертиза».

Суд, також вважає не обґрунтованим визначення відповідачем митної вартості товару на підставі методу №6 (резервний метод) з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД №125130005/2014/547949 від 13.10.2014р., оскільки, відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний, інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У зв'язку з викладеним вище, суд вважає, що у відповідача не було законних та обґрунтованих підстав відмовляти позивачу в застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а тому застосування другорядного методу визначення митної вартості №6 (резервний метод), як і будь-якого наступного методу визначення митної вартості з боку відповідача є незаконним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визначені задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, а відтак, прийняте за наслідками такої відмови рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00168 від 21.10.2014 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" було утворено територіальні органи Державної фіскальної служби України, зокрема Київську митницю ДФС.

Отже, Київська митниця ДФС є правонаступником Київської митниці Міндоходів.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження позиції щодо правомірності застосування норм митного законодавства, а відтак, відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Київської митниці Міндоходів (М/п Святошин") про коригування митної вартості №125130005/2014/610087/2 від 21.10.2014 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00168 від 21.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 25 травня 2015 р.