Справа № П/811/4094/14
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2015 рокусправа № П/811/4094/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 р.

по справі № П/811/4094/14

за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

про припинення підприємницької діяльності,-

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, в якому просила припинити підприємницьку діяльність у зв'язку з неподанням податкової звітності протягом одного року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони по справі до судового засідання не з'явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 березня 2012 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована Кіровоградської районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець, та з 21.03.2012 року взята на податковий облік як платник податків за місцем реєстрації.

Згідно з довідкою про стан розрахунків Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, за відповідачем відсутня будь-яка заборгованість перед державним бюджетом.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 року за №755-ІV, Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 за №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300, Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI.

Згідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби у випадках, встановлених законом, мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

У відповідності до п. 11.10 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, визначено, що якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом та у разі: неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності; якщо установчі документи суперечать чинному законодавству; провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству; наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням; наявності в органу державної податкової служби передбачених законами України інших підстав для постановлення судового рішення щодо припинення (ліквідації) чи скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання, то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Згідно п.5 ч.2 ст.38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" № 755-ІV від 15 травня 2003 року, підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема, є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

У відповідності до ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 20 Податкового кодексу України, котрі регламентують право податкових органів на звернення до суду з позовами про припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, є банкетною нормою, яка вказує на те, що випадки, у яких податкові органи наділені правом на звернення до суду з зазначеними позовами, передбачені іншим Законом України.

Згідно до положень ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, зборів, обов'язкових платежів, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.

Таким чином, компетенція органів державної податкової служби поширюється саме на відносини в сфері оподаткування.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; смерті фізичної особи - підприємця; постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є: визнання фізичної особи - підприємця банкрутом; провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» до функцій органів державної податкової служби належать контроль за своєчасністю подання платниками податків податкових звітів, декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів. Вказана норма кореспондує з нормами закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якими визначені підстави для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця внаслідок неподання звітності. В свою чергу, державні органи згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції,щодо відмови в задоволені позовних вимог Кіровоградській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, однак суд першої інстанції помилково вдався в обчислення строку неподання податкової звітності, оскільки компетенція органів державної податкової служби поширюється на відносини в сфері оподаткування, тому відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» податковий орган може звернутися до суду з позовом про припинення суб'єкта господарювання лише у випадку неподання ним протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. У даному випадку позивач просить припинити підприємницьку діяльність відповідача лише з підстав того, що той протягом 2013 років декларує дані про відсутність господарської діяльності і відповідно доходів та прибутку, тобто не доводить свою позовну вимогу, адже не заперечує факту подання відповідачем податкової звітності.

Керуючись ст.ст.195, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року по справі № П/811/4094/14 - скасувати.

В задоволені адміністративного позову Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області-відмовити.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 24.05.2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва