Справа № 804/4233/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 рокусправа № 804/4233/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В .В.,

за участю:

представника позивача: Маляр Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 року по справі № 804/4233/14 за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі старшого державного виконавця Атамась О.В. Жовтневного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі начальника Полуектова С.Ю., третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Херсонській області про визнання бездіяльності, дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» (далі - Позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі старшого державного виконавця Атамась О.В. Жовтневного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі начальника Полуектова С.Ю., третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів в якому просило:

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ Атамась О.В. в частині невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження №38485918, відкритого на підставі постанови про накладення стягнень №31, виданої 22.03.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області;

- визнати протиправними та незаконними дії посадових осіб Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, а саме старшого державного виконавця Атамась О.В. та начальника відділу Полуектова Сергія Юрійовича в частині складення, підписання та направлення до Управління НБУ у Дніпропетровській області платіжної вимоги В11-143 від 26.02.14 року про стягнення 140943,64 грн. у межах примусового виконання постанови про накладення стягнень №31, виданої 22.03.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області;

- зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ в особі старшого державного виконавця Атамась О.В. та начальника відділу Полуектова Сергія Юрійовича повернути на рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі 140943,64 грн., незаконно списані на підставі платіжної вимоги В11-143 від 26.02.14 року;

- зобов'язати головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ Атамась О.В. винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 38485918;

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що дії та бездіяльність відповідачів щодо не зупинення виконавчого провадження ВП № 38485918 та подальшого примусового стягнення з кореспондентського рахунку ПАТ «ПРИВАТБАНК» в Національному Банку України на підставі платіжної вимоги В11-143 від 26.02.2014 року грошових коштів в сумі 140 943,64 грн. є протиправними та незаконними з огляду на оскарження в судовому порядку виконавчого документу, а саме постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області про накладення стягнень №31 від 22.03.2013 року за якою на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» накладено штраф у розмірі 210 826,37 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.05.2013 року до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області надійшов виконавчий документ : постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області № 31 від 22.03.2013 року про накладення стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави штрафу в розмірі 210 826,37 грн.

24.05.2013р. старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ Атамась О.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 38485918, копії якої 24.05.2013р. направлені сторонам виконавчого провадження та отримано позивачем 18.06.2013р.

Вказаною постановою боржнику надано 7-денний строк до 31.05.2013р. для самостійного виконання та попереджено боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору в розмірі 10% від фактичної стягнутої суми.

Оскільки до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ не надходило повідомлення щодо отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Черновою Л.В. були винесені згідно ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» 03.06.2013р. та 18.06.2013р. постанови про відкладення провадження виконавчих дій, копії яких були направлені сторонам виконавчого провадження.

20.06.2013р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ клопотання про зупинення виконавчого провадження з підстав оскарження постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області №31 від 22.03.2013 року в судовому порядку, підтверджуючи свої доводи ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2013 року про відкриття провадження в адміністративній справі № 804/6203/13-а.

20.06.2013 року головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Черновою Л.В. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 38485918, копія якої була направлена сторонам виконавчого провадження.

В подальшому, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2013р. по справі № 804/6203/13-а в задоволенні адміністративного позову Позивача було відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2013р. у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на зазначену постанову суду було відмовлено.

Після отримання судового рішення яке набрало законної сили 26.12.2013р. головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Черновою Л.В. було поновлено виконавче провадження по ВП № 38485918, про що винесена постанова, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження.

З метою дотримання положення прав боржників на добровільне виконання що передбачено Законом України «Про виконавче провадження», 27.12.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкладення провадження виконавчих дій та надано можливість ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у строк до 03.01.2014 року добровільно сплатити штраф у розмірі 210 826,37 грн.

08.01.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 21 082,64грн. та складено акт про витрати на проведення виконавчих дій та винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 58,84грн.

Також, виконавче провадження по виконанню виконавчого провадження ВП № 38485918, постановою від 08.01.2014р. було приєднано до зведеного виконавчого провадження №В11-09 від 08.01.09. Останній виконавчий документ був приєднаний до зведеного виконавчого провадження - 05.03.2014р.

В ході примусового виконання виконавчих документів, Відповідачем була скадена та направлена платіжна вимога № В11-143 від 26.02.2014 року, на підставі якої з рахунків Позивача було стягнуто 140943.64 грн.

Вважаючи бездіяльність Відповідача щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження на підставі заяви від 19.06.2013 року протиправною та не погоджуючись з діями Відповідача щодо складення та направлення вимоги В11-143 від 26.02.2014 року, з подальшим списанням грошових коштів у розмірі 140943.64 грн., Позивач 27.03.2014 року звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач при складенні та направленні платіжної вимоги В11-143 від 26.02.2014 року про стягнення 140943.64 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для її скасування та як наслідок, про відсутність підстав для зобов'язання Відповідача-1 та Відповідача-2 повернути на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти, які були списані на підставі зазначеної платіжної вимоги.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2013 року до Відповідача надійшла постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області про накладення стягнень № 31 від 22.03.2013 року про стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави штрафу в розмірі 210 826,37 грн.

В подальшому, зазначений виконавчий документ був прийнятий до виконання та приєднаний до об'єднаного виконавчого провадження.

27.12.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкладення провадження виконавчих дій та надано можливість ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконати вимоги виконавчого документу самостійно до 03.01.2014 року.

08.01.2014 року, з урахуванням невиконання Позивачем вимог виконавчого документу, державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 21 082,64 грн. та були розпочаті виконавчі дії шляхом формування та направлення до Управління НБУ у Дніпропетровській області платіжної вимоги №В11-143 від 26.02.2014 року.

Позивач вважає, що формування та направлення зазначеної платіжної вимоги до Управління НБУ України у Дніпропетровській області та стягнення на її підставі грошових коштів у розмірі 140943.64 грн. є протиправним та не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеними доводами з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Положеннями Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Приписами ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Платіжна вимога застосовується у випадках, коли ініціатором переказу виступає стягувач або, при договірному списанні, отримувач.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що у разі нездійснення боржником самостійного виконання вимог виконавчого документу протягом встановленого строку, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору та розпочинає здійснення дій, пов'язаних з виконанням вимог виконавчого документу, зокрема шляхом звернення стягнення на кошти боржника, що перебувають на його рахунках у банках на підставі платіжної вимоги, яка формується та направляється до банку.

Як вже зазначалося, внаслідок самостійного невиконання Позивачем вимог виконавчого документу, 08.01.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 21 082,64 грн. та були розпочаті виконавчі дії з виконання постанови про накладення стягнень №31 від 22.03.2013 року шляхом направлення до Управління НБУ у Дніпропетровській області платіжної вимоги №В11-143 від 26.02.2014 року.

Так, на підставі зазначеної платіжної вимоги, з кореспондентського рахунку Позивача були списані грошові кошти у розмірі 140943.64 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що дії Відповідача по формуванню та направленню платіжної вимоги №В11-143 від 26.02.2014 року, в даному випадку, ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки вони здійсненні в межах виконавчих дій, спрямованих на виконання постанови про накладення стягнень №31 від 22.03.2013 року та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Заявник апеляційної скарги не навів жодного обґрунтування протиправності вищезазначених дій, що в свою чергу свідчить про неможливість визнання їх протиправними.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інтонації погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Відповідачів щодо складення, підписання та направлення платіжної вимоги №В11-143 від 26.02.2014 року з подальшим зобов'язанням Відповідачів повернути на рахунок Позивача грошові кошти, які були списані на підставі зазначеної платіжної вимоги.

В свою чергу, при вирішенні спору по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невинесення постанови про зупинення провадження у справі та покладення на нього обов'язку винести таку постанову, оскільки зазначенні обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції приписів процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції не погоджується з його позицією щодо можливості розгляду зазначеної частини позовних вимог по суті з огляду на наступні обставини.З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 20.06.2013 року позивач був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та надіслав клопотання на адресу начальника Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Полуектова С.Ю. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та відмову у відкритті за вищезазначеним виконавчим документом у зв'язку з його оскарженням в судовому засіданні.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ КБ «Привадбанк» одним із доводів як адміністративного позову так і апеляційної скарги, зазначив, що саме з моменту повідомлення ним державного виконавця про оскарження в судовому порядку постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області №31 від 22.03.2013 року, останній повинен був зупинити виконавче провадження в порядку п.5 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право боржника на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Та визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В свою чергу, приписами ст.181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляєься ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що адміністративний позов на рішення дії чи бездіяльність державного виконавця може бути поданий протягом 10 днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів. У випадку, якщо особа пропустила строки на подання адміністративного позову до суду та не надала жодних пояснень, які б свідчили про поважність їх пропуску, то суд своєю ухвалою залишає адміністративний позов без розгляду.

Як вже зазначено судом апеляційної інстанції, на думку позивача, не пізніше наступного робочого дня після його сповіщення, а це 21.06.2013 року, державний виконавець повинен був прийняти рішення про зупинення виконавчого провадження з виконання постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області №31 від 22.03.2013 року.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» Позивачу, як стороні виконавчого провадження надано право ознайомлюватись з матеріалами виконавчого провадження, а також з діями державного виконавця проведеного в рамках такого виконавчого провадження.

27.03.2014 року, звертаючись з даним позовом до суду, ПАТ КБ «Приватбанк» не надано жодних доказів щодо реалізації свого права на отримання інформації з виконавчого провадження, пов'язаною з вирішенням питання про зупинення виконавчого провадження з часу повідомлення державного виконавця про оскарження виконавчого документа в судовому порядку.

Крім того, Позивачем не було приведено жодної поважної причини пропуску десятиденного строку, передбаченого ст. 181 КАС України, для звернення з даними вимогами до суду, не надано жодних доказів та обґрунтувань, які б свідчили про наявності об'єктивних обставин, які стали перешкодою для отримання інформації щодо обов'язкових, на думку позивача, дій державного виконавця з цього питання.

У зв'язку із зазначеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Відповідача щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження та зобов'язання державного виконавця винести постанову про зупинення виконавчого залишити без розгляду скасувавши рішення суду першої інстанції в цій частині.

На підставі наведеного, керуючись, ч.3 ст.160, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Приватбанк» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 року по справі № 804/4233/14- скасувати в частині відмови у визнані протиправною та незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ Атамась О.В. у частині невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження №38485918, відкритого на підставі постанови про накладення стягнень №31, виданої 22.03.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області та зобов'язання головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ Атамась О.В. винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 38485918 та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду.

В іншій частині Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко