Справа № 813/6576/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Справа № 876/2083/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» до Державної податкової інспекції у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ :

ТзОВ «Захід-торг-сервіс» 24.09.2014 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2014 року № , № .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року в позові відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» подало апеляційну скаргу в якій просять зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На адресу суду апеляційної інстанції Державна податкова інспекція у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області подала клопотанння, в якому зазначено прохання про закриття провадження у справі у зв'язку з досягненням податкового компромісу відповідно до положень підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, про що подано відповідне рішення ДПІ.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і доводи клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із досягненням сторонами примирення, вважає, що таку заяву (клопотання) слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ у Жовківському районі ГУ Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїздну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» за результатами якої складено Акт від 27 червня 2014 року № 310/2201/34952648 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби при взаєморозрахунках з : - ТзОВ «ТПК ГРУП» за жовтень 2012 року; - ТзОВ «Укрміксі» за листопад 2012 року, січень 2013 року; - ТзОВ «Гатіора» код ЄДРПОУ за січень 2013 року; - ПП «БК Аструм» за квітень 2013 року; - ТзОВ «Гудд Фудд Компані», за 2013 рік».

На підставі висновків вказаного Акта ДПІ у Жовківському районі ГУ Міндоходів у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення: № від 18 липня 2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» в сумі 40087 грн.75 коп., в тому числі 32071 грн. за основним платежем та 8017,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 18 липня 2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем «Податок на додану вартість» в сумі 55845 грн. 75 коп., в тому числі 44676 грн. за основним платежем та 11169 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Між ТОВ «Захід-торг-сервіс» (покупець) та ТзОВ «ТПК Груп» (Постачальник) було укладено Договір №221012 від 22.11.2012 року, згідно умов якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах договору Товар.

Відповідно до п.1.1. договору, підтвердженням факту узгодження сторонами найменуванн, асортименту, кількості товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною або актом приймання - передачі.

Факт отримання шин вантажних (товару) підтверджується наявністю підписаною видатковою накладною №23/10-04 від 23 жовтня 2012 року.

У зв'язку з переданням товару ТОВ «ТПК Груп» видало покупцеві податкову накладну, яка за формою та змістом відповідають чинному законодавству України.

Окрім цього, позивачем до перевірки не представлено жодного документа, який підтверджує факт переміщення ТМЦ від постачальника до ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс». Не надано інформації про матеріально-відповідальну особу, якою отримано ТМЦ. У видатковій накладній № 23/10-04 від 23 жовтня 2012 року не вказано прізвище особи, яка могла видавати шини від постачальника та прізвище особи, яка розписалась в отриманні ТМЦ, немає номера та дати довіреності на особу, яка отримала ТМЦ. На балансі підприємства відсутні транспортні засоби (при умові доставки власним транспортом), не надано інформації про наявність складських приміщень (договорів) для зберігання ТМЦ. Тому суд приходить до висновку про нереальність зазначеної господарської операції, тим більше, що остання на той час не була пов"язана з господарською діяльністю позивача.

Між ТзОВ «Захід-торг-сервіс» (покупець) та ТОВ «Укрміксі» (Постачальник) було укладено Договір №2011/2 від 20.11.2012 року на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт. На підтвердження виконання даного договору позивач надав до матеріалів справи копії, актів здачі-приймання робіт (надання послуг), видаткових накладних, податкових накладних. Розрахунки з ТзОВ «Укрміксі» позивач здійснював у безготівковій формі, на підтвердження чого надав платіжні доручення про перерахування на рахунок вказаного контрагента суми грошових коштів.

На виконання умов договору від 20.11.2012 року №201172 ТзОВ «Укрміксі» поставлено товар, надано послуги на суму 92700 грн. в т.ч. ПДВ 15450,00 грн. Так в листопаді 2012 року ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс» надавало транспортно-експедиційні послуги фірмі ТОВ «НВП Канолла-Поділля» по перевезенню сої по маршруту с.Новоселиця-с.Денихівка. В свою чергу ці послуги надавались автопідприємством ПП «Аскорд». За твердженням позивача на кінець перевезення було виявлено, що з вини замовника (ТзОВ «НВП «Канолла-поділля»), який неналежним чином виконував зберігання та навантажувально-розвантажувальні операції, було виявлено серйозну поломку вантажного автомобіля. Послуги по ремонту автомобіля надавало підприємство ТзОВ «Укрміксі».

В січні 2013 року виникла аналогічна ситуація після перевезення пшениці для замовника ТзОВ «Асоціація Іптерфат» та перевезення кукурудзи для ТзОВ «Шостка Агростандарт». Послуги по ремонту надані ТзОВ «Укрміксі».

До перевірки ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс» не представлено жодних заявок (претензій) від замовника ТзОВ «Асоціація Інтерафт» про поломку автомобіля, яким перевозились вантажі, не складено дефектні акти.

Оскільки послуги по ремонту автомобіля проводились ТзОВ «Укрміксі» для ПП «Аскорд», то послуги по ремонту автомобіля отримані від ТзОВ «Укрміксі» не мають жодного відношення до господарської діяльності ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс».

З Актів виконаних робіт №3011-2 від 30.11.2012 року №3101 від 31.01.2013 року №2801 від 28.01.2013 року вказано, що виконавцем були проведені роботи по ремонту автомобіля (ремонт паливної апаратури), ремонт КПП, автошина в кількості 4 шт.

Однак, в договорі та актах виконаних робіт не має вказано, який транспортний засіб підлягає ремонту. Акти виконаних робіт містять лише загальну інформацію про роботи та не містять конкретної інформації про запчастини, які використані при ремонті, заробітної плати працівників зайнятих на даних роботах, вартість експлуатації машин та інструментів та інше. Також не представлено до перевірки актів приймання-передачі транспортного засобу в ремонт та з ремонту. Тому суд погоджується з позицією ДПІ, що акти виконаних робіт та накладні, які представлені до перевірки, складені неналежним чином та не відповідають стандартам бухгалтерського обліку, а відповідно не підтверджують факт даної операції, не дають права віднесення ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс» до складу валових витрат означені суми. Крім цього видаткової накладної № 2801 від 28.01.2013 року вбачається ,що в означених документах не зазначено прізвище, посада, особи, яка відпустила ТМЦ, та особи, яка прийняла ТМЦ, не зазначені номери та дати довіреностей, згідно яких могла бути проведена дана господарська операція. Не надані документи про передачу автомобіля виконавцю для проведення ремонту та документи, про повернення автомобіля з ремонту. Тому суд приходить до висновку про нереальність здійснення вказаних господарських операцій .

Між ТзОВ «Захід-торг-сервіс» (покупець) та ПП «БК Аструм» (Постачальник) було укладено Договір №1505-1 від 15.04.2013 року на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт. На підтвердження виконання даного договору позивач надав до матеріалів справи копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг), податкових накладних. Розрахунки з ПП «БК Аструм» позивач здійснював у безготівковій формі, на підтвердження чого надав платіжні доручення про перерахування на рахунок вказаного контрагента суми грошових коштів. Також, між позивачем та ПП «БК Аструм» укладено договір на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт №1505-1 від 15.04.2013 року.

На підставі документів, наданих до перевірки, встановлено, що ТзОВ «Захід-Торг- Сервіс» в червні 2013 року отримало в користування орендований вантажний автомобіль КАМАЗ 5511. Даний автомобіль використовувався для надання транспортних послуг замовникам. Даний автомобіль потребував поліпшення та дрібного ремонту для ведення господарської діяльності. Такий ремонт був здійснений ТзОВ «БК Аструм».

Відповідно до актів виконаних робіт №18/04-04 від 18.04.2013 року, №26/04 від 06.04.2013 року представлених до перевірки вказано, що виконавцем були проведені наступні роботи (виконані такі послуги) по договору 1505-1 від 15.04.2013 року - «послуги по ремонту двигуна, послуги по ремонту автомобіля (ремонт ходової) BPW ECO). Однак, в актах виконаних робіт не має вказано, який саме автомобіль ремонтується. Також не представлено до перевірки актів приймання-передачі транспортного засобу в ремонт та з ремонту .

Оскільки послуги по ремонту автомобіля проводились в квітні 2013 року, а автомобіль орендується з червня 2013 року, про що свідчить договір оренди транспортного засобу від 03.06.2013 року №2, то послуги по ремонту автомобіля отримані від ПП «БК Аструм» не мають ніякого відношення до господарської діяльності ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс».

ТзОВ «Захід Торг Сервіс» придбано у ПП «БК Аструм» запчастини (поршень двигуна, гільза циліндра) згідно накладної від 18.04.2013 року №280 на суму 27680 грн., в т. ч. ПДВ 4613,33 грн. До перевірки ТзОВ «Захід Торг-Сервіс» не представлено жодного документа, який підтверджує факт переміщення ТМЦ від постачальника ТзОВ «БК Аструм» до ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс», не надано інформації про матеріально-відповідальну особу, якою отримано ТМЦ. У накладній не вказано довіреності на особу, яка отримала ТМЦ. Слід зазначити, що на балансі підприємства відсутні транспортні засоби (при умові доставки власним транспортом), не надано інформації про наявність складських приміщень (договорів) для зберігання ТМЦ.

Отже, акти виконаних робіт та накладні, які представлені до перевірки складені неналежним чином та не відповідають стандартам бухгалтерського обліку, а відповідно не підтверджують факт даної операції.

Щодо господарських відносин позивача з ТзОВ «Гудд Фудд Компані», то позивачем надано договір, укладений з означеним контрагентом, про надання послуг N1811 від 10.10.2013 року. Згідно письмового пояснення директора ОСОБА_1 від 25.06.2014 року N 25/0601 даний автомобіль використовувався для надання транспортних послуг замовникам. Даний автомобіль потребував поліпшення та дрібного ремонту для ведення господарськоЇ діяльності. Однак, в договорі та актах виконаних робіт не має вказано, який транспортний засіб підлягає ремонту. Акти виконаних робіт містять лише загальну інформацію про роботи та не містять конкретної інформації про запчастин, які використані при ремонті, заробітної плати працівників зайнятих на даних роботах, вартість експлуатації машин та інструментів та інше. Також не представлено до перевірки актів приймання-передачі транспортного засобу в ремонт та з ремонту. Оскільки послуги по ремонту автомобіля проводились в жовтні 2013 року, а автомобіль орендується позивачем з червня 2013 року, про що свідчить договір оренди транспортного засобу від 03.06 2013 року то послуги по ремонту автомобіля отримані від ТзОВ «Гудд Фудд Компані» не мають, ніякого відношення до господарської діяльності ТзОВ «Захід-Торг-Сервіс», оскільки в актах не зазначено який автомобіль ремонтувався, відсутній дефектний акт, докази передачі автомобіля в ремонт і повернення автомобіля з ремонту. Тому суд погоджується з позицією відповідача про нереальність означених господарських операцій та порушення законодавства при відображені їх у бухгалтерському обліку.

Щодо взаємовідносин позивача з ТзОВ «Гатіора», позивачем надано укладений між сторонами договір транспортною перевезення № 1 01 3-03 від 10.01.2013 року.

Позивачем було представлено ряд ТТН у всіх яких є відтиск печатки ПАТ ДПЗКУ Ново український КХП, ТзОВ «Асоціація Інтерфат». ТзОВ «Захід-торг-Сервіс», філія ПАТ ДПЗКУ «МПЕ». В товарно-транспортних накладних відсутні відомості та печатки перевізника, а саме ТзОВ «Гатіора», який виконує послуги по перевезенню вантажів згідно представлених актів виконаних робіт, тобто свідчень про діяльність ТзОВ «Гатіора» по виконанню умов договору.

Згідно бази даних А1C «Автомобіль» ДАІ МВС України у контрагентів позивача відсутні транспортні засоби, якими могла б здійснюватись поставка ТМЦ.

Загальна кількість вантажу, яка була перевезена для ТзОВ «Гатіора» позивачем становить 1866,24 т. Тобто позивач надавав для ТОВ «Інтерферат» послуги по перевезенню вантажу згідно податкових накладних ще 10.01.13 року (загальна кількість перевезеного вантажу становить 1866,24 тони), а тому в необхідності залучення до перевезення вантажу ТОВ «Гатіора» не було потреби. У податкових накладних та товарно-транспортних накладних існують значні розбіжності у кількості вантажу, який ніби то перевозився. Таким чином відповідач доводить нереальність господарських операцій і порушення податкового законодавства, які вчинені позивачем.

Норма статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» зазначає, що транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного. транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; - перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником. Таким чином, договір перевезення повинен бути трьохсторонній (замовник, перевізник, експедитор). Таким чином позивачем не наведено доказів реальності господарських операцій з ТзОВ «Гатіора».

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з пп. 139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Виходячи із наведених норм закону, до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

З огляду на викладене, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Колегією суддів встановлено, що 12.03.2015 року Товариство звернулося до ДПІ із заявою про намір досягнення податкового компромісу як режиму звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2014 року № , № .

Згідно п.2 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

В силу п.7 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Згідно п.8 підрозділу 9-2 Розділу XX «Перехідних положень» ПК України, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 11-2 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» КАС України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, відповідно до підрозділу 9.2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

25.03.2015 року за наслідком розгляду заяви, сплати 5 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та ПДВ, податковим органом прийнято Рішення про погодження застосування податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Статтею 194 КАС України передбачено, що сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статті 113 цього Кодексу.

Згідно ст. 113 КАС України, сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову. У разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що Товариством сплачено суму податкового зобов'язання, що визначено податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2014 року № , № у розмірах, встановлених законодавством, що підтверджується доданими копіями особової картки позивача, де вказано про зарахування 17.03.2015 року код операції №246 грошових коштів в сумі 2233,8 грн. та 1603,55 грн, також прийняттям 25.03.2015 року податковим органом Рішення про погодження застосування податкового компромісу, подання заяви про закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням внаслідок досягнення податкового компромісу, колегія суддів з врахуванням ч.3 ст.51 КАС України, п.3 ч.1 ст.157 КАС України, пункту 11-2 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» КАС України вважає, що така заява підлягає до задоволення, що є наслідком визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін внаслідок досягнення податкового компромісу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства та встановлених фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що сторонами по справі досягнуто примирення у формі податкового компромісу, умови примирення не суперечать вимогам законодавства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» - задовольнити частково.

Клопотання Державної податкової інспекції у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області про закриття провадження у справі № 813/6576/14, у зв'язку із примиренням сторін, шляхом досягнення податкового компромісу - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року у справі № 813/6576/14 - визнати нечинною, а провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-торг-сервіс» до Державної податкової інспекції у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар