Справа № 815/6812/13-а
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6812/13-а
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Стеценко О.О.
судді - Єфіменко К.С.
судді - Марина П.П.
за участю секретаря - Рубан Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач, або ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п. 7 §2 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №412 від 24.07.2013 року щодо звільнення капітана ОСОБА_1 офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 з військової служби у запас на підставі п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з направленням на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області, визнання протиправним та скасування наказу № 198 від 20.09.2013 року командира Військової частини НОМЕР_1 пpo виключення капітана ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлення для зарахування на військовий облік, поновлення ОСОБА_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 , стягнення з Відповідачів на користь Позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення, a саме за період з 20.09.2013 року по дату поновлення на посаді включно.
Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.
Так, Позивач зазначив, що за умовами контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладеного 18.08.2011 року між Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника Воробйова Г.П. та Позивачем, останній проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцеру відділення аналізу та обробки даних командного пункту. Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за № 412 від 24.07.2013 року Позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) та наказом Командира військової частини НОМЕР_1 № 198 від 20.09.2013 року (по стройовій частині) Позивача виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області, у зв`язку зі звільненням у запас наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за № 412 від 24.07.2013 року. Позивач вважає, що зазначені накази є незаконними, протиправними, постановлені з порушенням норм законодавства України та такими, що прийняті без дотримання процедури звільнення, оскільки жодного наміру звільнитися з військової служби він не мав та відповідних рапортів не писав. Також, Позивач зазначив, що його ніхто не повідомляв про намір звільнити його з військової служби, жодних бесід з ним не проводилось. Враховуючи вищевикладене, Позивач вважає, що оскаржувані накази в частині його звільнення є незаконними та такими, що підлягають скасування, а він підлягає поновленню на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року, в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
В судовому засіданні представник Позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представники Відповідачів Міністерства оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях (т.1 а.с.83-85, т.2 а.с.14-18) та додаткових письмових поясненнях (т.2 а.с.40-45, 64-68, 95-97).
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
За умовами контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладеного 18.08.2011 року між Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 та громадянином України, капітаном ОСОБА_1 , останній проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту. Термін контракту встановлений в п`ять років. (т.1 а.с.18-19)
На час укладання вказаного контракту, Позивач був визнаним обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, відповідно до свідоцтва про хворобу № 544 від 14.04.2011 року (т.1 а.с.108).
Дорученням Міністра оборони України №6921 від 29.05.2013 року керівників органів військового управління зобов`язано переглянути та прийняти відповідні рішення щодо доцільності подальшого проходження військової служби особами офіцерського складу, які проходять військову службу понад граничний вік, а також обмежено придатних до проходження військової служби за станом здоров`я і проходять військову службу згідно з рішеннями посадових осіб відповідно до п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (т.2 а.с.76-77).
На виконання доручення командирам військових частин в термін до 07.06.2013 року необхідно було подати до Генерального штабу Збройних Сил України контрольні списки осіб офіцерського складу, в тому числі тих, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби за станом здоров`я та продовжують проходити військову службу; усіх осіб офіцерського складу, які включені до контрольних списків вимагалося невідкладно направити на військо-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби; забезпечити медичне обстеження визначеної категорії осіб офіцерського складу військово-лікарськими комісіями в термін до 21.06.2013 року; проаналізувати зазначені контрольні списки щодо залишення на військовій службі, а саме: неможливість заміщення посад підготовленими фахівцями (відсутність у Резерві кандидатів для просування по службі), наявність у військовослужбовця наукового ступеня або вченого звання (для військовослужбовців, які проходять військову службу у військових навчальних закладах та наукових установах), наявність вищої кваліфікаційної категорії (для осіб офіцерського складу медичної служби); у разі крайньої необхідності залишення осіб офіцерського складу на військовій службі в термін до 24.06.2013 року подати на розгляд начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу ЗСУ за підписом командувачів видів, начальників структурних підрозділів Генерального штабу ЗСУ, начальників органів військового управління, підпорядкованих Генеральному штабу ЗСУ, відповідні узагальнені клопотання з відповідними обґрунтуваннями; осіб офіцерського складу, визнаних обмежено придатними за станом здоров`я до проходження військової служби, і стосовно яких не порушені клопотання про залишення на військовій службі, подати документи до посадових осіб, які мають право звільнення таких військовослужбовців та в термін до 15.07.2013 року звільнити з військової служби.
На виконання вказаного доручення Міністра оборони України, Позивач був направлений на військо-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби.
27.06.2013 року військо-лікарською комісією було видано Позивачу свідоцтво про хворобу №531, відповідно до якого Позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби (т.1 а.с.22-23).
09.07.2013 року командуванням ВЧ НОМЕР_1 було проведено бесіду з Позивачем та йому доведено розпорядження Міністра оборони України щодо доцільності подальшого проходження військової служби, на підставі висновку військо-лікарської комісії «обмежено придатний до проходження військової служби» (т.1 а.с.72).
Також, 09.07.2013 року у ВЧ НОМЕР_1 проведена атестаційна комісія, за результатами якої було прийнято рішення про направлення документів відносно Позивача до командування Сухопутних військ Збройних Сил України на звільнення за станом здоров`я (т.1 а.с.89).
12.07.2013 року командуванням ВЧ НОМЕР_1 було направлено на адресу Управління особового складу Командування сухопутних військ Збройних Сил України подання на звільнення Позивача за станом здоров`я згідно вимог ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (т.1 а.с.90-91).
Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за №412 від 24.07.2013 року Позивача було звільнено з військової служби у запас за п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (т.1 а.с.20).
У період з 13.08.2013 року по 07.09.2013 року Позивач перебував в основній щорічній відпустці, а з 09.09.2013 року по 18.09.2013 року на лікуванні у військово-медичному центрі Південного регіону м. Одеси (т.1 а.с.92).
20.09.2013 року, Командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ за № 198 (по стройовій частині), згідно з яким Позивача виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області, у зв`язку зі звільненням у запас наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за № 412 від 24.07.2013 року (т.1 а.с.25).
Не погодившись з рішеннями Відповідачів щодо звільнення з військової служби Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Види військової служби визначені частиною четвертою цієї ж статті, серед яких військова служба за контрактом осіб офіцерського складу. Однією з особливостей служби за контрактом є його строковість, однак це не означає, що контракт не може бути припинено достроково.
Частиною 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначений вичерпний перелік випадків, при настанні яких контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, й відповідно до п.«б» ч.6 ст.26 вказаного Закону контракт припиняється (розривається) за станом здоров`я (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби).
Згідно з ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) таке звільнення могло здійснюватися в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
За приписами п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153 від 10.12.2008 року (далі Положення), військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Згідно абз.2 вказаного пункту Положення рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань.
Відповідно до п.35 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого п.195 цього Положення): за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж», «и», «і» та «ї» ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу».
Аналогічні положення закріплені й в п.2.12 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454 (далі Інструкція), відповідно до якого контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за підставами, визначеними п.35 Положення.
Проаналізувавши вищенаведені норми діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що визнання особи обмежено придатною до військової служби не є безумовною підставою для прийняття рішення керівником щодо припинення подальшого проходження служби такою особою.
Суд наголошує, що за наведених приписів діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець.
Як слідує з матеріалів справи, підставою для звільнення Позивача з військової служби за п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) стало свідоцтво військо-лікарською комісією про хворобу № 531, відповідно до якого Позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби.
Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується Відповідачами у справі, на час укладення між Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та Позивачем контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 18.08.2011 року, останній відповідно до свідоцтва про хворобу № 544 від 14.04.2011 року вже був визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, що не стало перешкодою для укладення з ним контракту.
При цьому, за результатами проходження Позивачем медичних оглядів не встановлено погіршення стану його здоров`я, а посада офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» ВЧ НОМЕР_1 , яку він займав під час проходження військової служби, не передбачала та не потребувала великих фізичних та інших навантажень.
Зазначені обставини жодним чином не заперечуються представниками Відповідачів у справі, навпаки останні підтвердили під час судового розгляду, що на час прийняття рішень щодо звільнення Позивача з військової служби у них не було жодних відомостей щодо погіршення здоров`я Позивача, що унеможливлювало б виконання покладених на нього обов`язків.
Тобто, з наведеного вбачається, що фактично Позивача звільнено з військової служби при наявності умов, за яких його і було прийнято на службу та укладено з ним контракт. Жодних нових обставин під час проходження Позивачем військової служби, які б давали підстави для звільнення Позивача згідно вимог за п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не виникло та про наявність таких обставин Відповідача не зазначено.
З огляду на викладене, суд вважає, що приймаючи оскаржувані рішення про звільнення Позивача з військової служи Відповідачами очевидно не враховано всі дійсні обставини справи, висновки зроблено без достатніх на то підстав та за відсутності беззаперечних доказів, які б підтверджували настання обставин, що зумовлюють звільнення за п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Також, приймаючи оскаржувані рішення про звільнення Позивача з військової служи Відповідачами був порушений і порядок звільнення осіб з військової служи за п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у збройних Силах України та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Так, суд наголошує, що згідно п.236 Положення, з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.
За приписами п.2.12 Інструкції, командування військової частини відповідно до вимог чинного законодавства повинно попередити військовослужбовця про дострокове розірвання контракту за наявності підстав, передбачених п.п.«б», «в», «г», «и», «ї» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та провести бесіду з військовослужбовцем з цього приводу, про що оформлюється аркуш бесіди.
За змістом наведених норм, достроковому розірванню контракту й звільненню військовослужбовця за станом здоров`я має передувати надання військово-лікарською комісією висновку (постанови) про непридатність або обмежену придатність особи до військової служби, попередження командуванням військової частини такого військовослужбовця про дострокове розірвання контракту та проведення з ним бесіди з питань звільнення.
Проте, в порушення п.236 Положення та п.2.12 Інструкції, проведена 09.07.2013 року командуванням ВЧ НОМЕР_1 з Позивачем бесіда (згідно Аркушу бесіди) стосувалась не питання його майбутнього звільнення, а лише питання доведення йому розпоряджень № 116/9/6632 від 05.06.2013 року та № 11064 від 06.06.2013 року (без зазначення особи, що їх видала, та змісту останніх) щодо доцільності подальшого проходження ним військової служби, під час вказаної бесіди Позивач повідомив про своє бажання продовжувати службу в Збройних Силах України.
Жодних доказів щодо вжиття Відповідачами заходів, спрямованих на збереження на військовій службі Позивача, який і був прийнятий на службу, як особа обмежено придатна до військової служби за станом здоров`я, суду не надано.
Посилання Відповідачів, як на підстави для дотримання останніми порядку звільнення Позивача з військової служби, на результати проходження ним атестації, суд вважає безпідставними, оскільки наведеними приписами Положення та Інструкції не передбачено проходження атестації особами, які звільняються з військової служби за станом здоров`я.
Більш того, з наявного у справі протоколу засідання атестаційної комісії № 12 від 09.07.2013 року не вбачається, факт обговорення на вказаному засіданні, як такого, питання можливості залишення та використання Позивача на військовій службі, та факт його присутності на засіданні атестаційної комісії.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Всупереч наведеним вимогам, Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень не надано до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності прийнятих оскаржуваних наказів.
Як вбачається зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 року, скасовуючи постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року, прийняті у даній справі, суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій при розгляді даної справи не надали оцінки посиланням Позивача, наведених ним як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, про те, що на час укладення між Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та капітаном ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 18.08.2011 року, останній відповідно до свідоцтва про хворобу № 544 від 14.04.2011 року вже був визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я.
Також, суд касаційної інстанції вказав, що суди не врахували порушення Відповідача при звільненні Позивача п.236 Положення про проходження громадянами України військової служби у збройних Силах України та п.2.12 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України допущені.
Відповідно до вимог ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.
Згідно вимог п.231 Положення, у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені обставини та висновки Вищого адміністративного суду України, які відповідно до вимог ч.5 ст.227 КАС України є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи, суд приходить до висновку, що Відповідачами було протиправно прийняті оскаржувані рішення щодо звільнення Позивача з займаної посади, а тому вимоги Позивача щодо скасування цих наказів та поновлення на займаній посаді є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що обов`язок щодо оплати праці Позивача було покладено на ВЧ НОМЕР_1 , з якою Позивач перебував у трудових відносинах. Згідно довідки про середньоденне грошове забезпечення від 14.10.2013 року, середньоденне грошове забезпечення позивача 100,65 грн. (а.с.82 т.1). Згідно наказу про звільнення Позивача йому виплачено грошове забезпечення по 20.09.2013 року.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідачів втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 20.09.2013 року і до дня поновлення на посаді підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з ВЧ НОМЕР_1 втраченого середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу.
Враховуючи викладене, Позивач підлягає поновленню на попередній посаді з 20.09.2013 року, із стягненням на його користь середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 21.09.2013 року по момент постановляння судового рішення за вирахуванням виплаченої допомоги при звільненні, що складає 23552,70 грн. (418 (робочі дні вимушеного прогулу) х 100,65 грн. (середньоденна заробітна плата) = 42071,70 грн. 18519 грн. (грошова допомога при звільненні)).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць, а також негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
На підставі зазначеної норми, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення Позивача на раніше займаній посаді та в частині стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на його користь середньоденного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п. 7 § 2 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 412 від 24.07.2013 року щодо звільнення капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 з військової служби у запас на підставі п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 20.09.2013 року про виключення капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлення для зарахування на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області.
Поновити капітана ОСОБА_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту Управління регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 .
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення з 21.09.2013 року по 22.05.2015 року включно, виходячи з середньоденного грошового забезпечення в розмірі 100,65 грн., в розмірі 23552,70 грн.
Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення капітана ОСОБА_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту Управління регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 та в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середньоденного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Стеценко О.О.

Суддя Єфіменко К.С.

Суддя Марин П.П.