Справа № 2а-13095/12/2670
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2015р. м. Київ К/800/53990/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
секретаря Горбатюка В.С.,

за участю позивача і представника Міністерства оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року, прийнятих за результатами вирішення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - виконуючий обов'язки директора Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2012р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013р., відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання протиправними дій щодо недотримання порядку надання і оплати відпустки, звільнення з посади директора Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України та скасування наказів Міністра оборони України від 23.07.2012р. № 114 про звільнення ОСОБА_4 за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), від 02.11.2012р. № 175 щодо зміни періоду основної і додаткової відпустки та дати звільнення з роботи, від 04.12.2012р. № 191 щодо продовження відпустки і зміни дати звільнення з роботи, поновлення на роботі на попередній посаді, зобов'язання Міністерства оборони України вчинити дії з нарахування і виплати позивачу середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 19.06.2013р. ці судові рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення про скасування зазначених наказів Міністра оборони України і поновлення ОСОБА_4 на посаді.

Верховним Судом України прийнято постанову від 15.10.2013р. про скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 19.06.2013р. і направлення справи на новий судовий розгляд.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.02.2014р. касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013р. залишено без змін.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2012 року за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Послався на скасування постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2013 року в іншій адміністративній справі висновків службового розслідування від 5 грудня 2012 року, проведеного відносно нього. Порушення документообігу в Міністерстві оборони України призвели до недоведення до відома Міністра оборони його заяв про надання щорічної основної та додаткової відпусток та про анулювання ним заяви про звільнення за угодою сторін. Саме встановлення службовим розслідуванням вини позивача в порушенні документообігу стало причиною його звільнення з посади за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року, заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 з посиланням на порушення норм процесуального права, допущені судами попередніх інстанцій, просить рішення судів скасувати та ухвалити нове по задоволення позову. Зазначив про безпідставне неврахування судами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2013 року, якою скасовано протиправні висновки, викладені в акті службового розслідування, що входили до предмету доказування з боку представників Міністерства оборони України у справі про поновлення на роботі та безпосередньо вплинули на висновки суду при прийнятті постанови від 21 грудня 2012 року.

В запереченні на касаційну скаргу Міністерство оборони України вважає її доводи безпідставними, а оскаржені судові рішення - законними та обґрунтованими.

Касаційний розгляд справи здійснюється за відсутності третьої особи, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами наведений в частині другій статті 245 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 245 КАС України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних для розгляду справи (коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому законом порядку спростовують факти, які покладені в основу судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є поновлення на роботі працівника, звільненого за угодою сторін на підставі заяви ОСОБА_4 від 10.07.2012р..

Актом службового розслідування від 5 грудня 2012 року, затвердженого Міністром оборони України 13 грудня 2012 року, встановлено вину ОСОБА_4 в ненадходженні з очолюваного ним Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України до Департаменту кадрової політики цього ж міністерства заяви ОСОБА_4 від 12.07.2012р.про надання йому відпусток та заяви від 16.07.2012р. щодо нереалізованості і нікчемності його попередніх заяв про звільнення з роботи за угодою сторін від 10.07.2012р. та надання відпусток від 12.07.2012р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про скасування акта службового розслідування визнано протиправними і скасовано висновки, викладені в акті службового розслідування від 05.12.2012р., затверджені Міністром оборони України 13.12.2012р., щодо неналежного виконання позивачем службових обов'язків та вчинення ним дисциплінарного проступку.

Виходячи зі змісту пунктів 2-5 частини другої статті 245 КАС України, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2013р. не є нововиявленою обставиною чи такою, що встановлює певні обставини, які слід вважати нововиявленими.

Наявному в матеріалах справи Акту службового розслідування від 05.12.2012р. (т.2 а.с. 28-31) суд міг дати певну юридичну оцінку, якщо його висновки відносились до предмету доказування, тобто стосувались прав і обов'язків сторін у спірних правовідносинах.

Процесуальні недоліки розгляду справи, пов'язані з неповним встановленням фактичних обставин справи, порушенням порядку дослідження доказів, не вважаються нововиявленими обставинами.

В заяві від 14.03.2013р. на адресу Вищого адміністративного суду України та в письмових поясненнях від 20.12.2013р. до касаційної скарги ОСОБА_4 зазначав про факти, встановлені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2013р. (т.2 а.с. 139-140, т.3 а.с. 17-22).

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_4 в заяві обставини не є нововиявленими, про що правильно зазначено в судових рішеннях, які переглядаються в касаційному порядку.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, про які зазначено в касаційній скарзі (неповідомлення позивача про дату, час і місце розгляду заяви, вирішення питання суддею одноособово замість колегіального розгляду справи), по суті виправлені апеляційною інстанцією, яка в колегіальному складі суду за участю сторін і третьої особи прийняла таке саме рішення.

Відповідно до статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процесуальних порушень, які б тягли за собою скасування законних судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.