Справа № 819/469/15-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/469/15-a

24 березня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючого судді Осташа А.В., суддів: Жука А.В., Ходачкевич Н.І., при секретарі судового засідання: Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту - ОСОБА_2 або позивач) через представника звернулася до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. про визнання протиправними дій, скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19273745 від 12 лютого 2015 року та зобов'язання зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на торговий павільйон загальною площею 26,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 для державної реєстрації права власності на нерухомість відповідачу надала всі необхідні документи, що передбачені чинним законодавством. Враховуючи це, а також те, що в даному випадку правовстановлюючим документом, який посвідчує виникнення права власності на торговий павільйон є рішення Тернопільського міськрайонного суду, яке набрало законної сили, та яким визнано право власності на вищезазначений об'єкт нерухомості, представник позивача вважає, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права на нерухомість є протиправним та підлягає скасуванню, а тому просив суд позов задовольнити.

Відповідач - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В. в судове засідання не з'явився, проте надіслав письмові заперечення проти позову.

Згідно заперечень державного реєстратора, підставою для відмови в державній реєстрації права власності на торговий павільйон позивача послужило те, що відповідно до вимог чинного законодавства об'єкт нерухомості, який належить на праві приватної власності позивачці повинен бути прийнятий в експлуатацію, а згідно вимог ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

З врахуванням викладеного, державний реєстратор вважає, що рішення про відмову в реєстрації права власності на торговий павільйон ОСОБА_2 прийняте ним в межах повноважень та на підставі чинного законодавства, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Крім пояснення представника позивача та заперечення відповідача судом досліджено письмові докази які надані сторонами.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши заперечення відповідача, , повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року ОСОБА_2 через уповноваженого представника подала до Державної реєстраційної служби України заяву про державну реєстрацію права власності на торговий павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. №19273745 від 12 лютого 2015 року було відмовлено ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на торговий павільйон. (а.с.7).

Як видно зі змісту оскаржуваного рішення підставою для відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно було те, що воно не прийняте в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Досліджуючи правомірність прийнятого рішення, суд враховував наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

При цьому, даною нормою визначено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Також зазначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як видно з мотивувальної частини рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2014 по справі № 607/17067/14-ц (яке подане Позивачем як правовстановлюючий документ для проведення державної реєстрації) за Позивачем визнано право власності на самочинно новостворене нерухоме майно - торговий павільйон загальною площею 26,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Крім рішення суду, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивачем було надано технічний паспорт, який містить відмітку компетентного органу «Побудовано самовільно», зазначено також рік побудови - 2014.

Відповідачем, за результатом розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2015 № 33496685 з якої видно, що державна реєстрація права власності на вказану будівлю проводиться вперше.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, завершений будівництвом об'єкт нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який проводиться вперше є новозбудованим об'єктом.

Враховуючи те, що будівництво торгового павільйону проведено у 2014 році, на нього розповсюджує свою дію Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (надалі по тексту - Порядок №461).

Пунктом 12 Порядку №461 визначено, що експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється, а відповідно до п. 10 Порядку №461, у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію.

В судовому засіданні, представник позивача не заперечував факту не прийняття торгового павільйону, що належить на праві власності позивачу, в експлуатацію.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що за позивачем визнано право власності на самочинне збудоване нерухоме майно, яке не прийнято в експлуатацію, хоча відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства підлягало введенню в експлуатацію перед державною реєстрацією прав на нього.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що позивач не довів неправомірності рішення та дій відповідача при відмові в державній реєстрації права власності на його нерухоме майно, а із здобуті в судовому засіданні докази та встановлені обставини дають можливість суду прийти до висновку про те, що державний реєстратор при прийняті оскаржуваного рішення діяв на підставі наданих законом повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича про визнання протиправними дій, скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 21 лютого 2015 року №19273745 та зобов'язання зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на торговий павільйон загальною площею 26, 4 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Осташ А. В.

судді: Жук А.В.

Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Осташ А. В.