Справа № 826/2411/15
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2411/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська Н.А. Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою відповідача Державної міграційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 19 грудня 2014 року №770-14 та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково; визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України №770-14 від 19 грудня 2014 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов'язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з урахуванням висновків суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 березня 2014 року позивач звернулась до міграційної служби із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За результатами розгляду зазначеної заяви та проведених 18 березня 2014 року та 19 червня 2014 року співбесід, працівником Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві підготовлено висновок із рекомендацією прийняти рішення про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Після проведення 29 жовтня 2014 року співбесіди з позивачем, 24 листопада 2014 року працівником Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві підготовлено висновок щодо відмови іноземцю у визнанні її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на підставі якого, рішенням Державної міграційної служби України від 19 грудня 2014 року №770-14 позивачу відмовлено у визнанні її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Повідомленням Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 12 січня 2015 року №16 позивача повідомлено про відмову у визнанні її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року № 3671-VI біженець - це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Статтею 9 зазначеного Закону визначено порядок розгляду заяви після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом двох місяців з дня прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Строк розгляду може бути продовжено уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за вмотивованим поданням працівника, який розглядає заяву, але не більш як до трьох місяців. Працівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, проводяться співбесіди із заявником або його законним представником, які мають на меті виявити додаткову інформацію, необхідну для оцінки справжності фактів, повідомлених заявником або його законним представником. Співбесіда із заявником проводиться за правилами, встановленими частинами другою і третьою статті 8 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, спільно з органами Служби безпеки України проводить перевірку обставин, за наявності яких заявника не може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до абзаців другого - четвертого частини першої статті 6 цього Закону (частина 6 статті 9 Закону України від 08.07.2011 року № 3671-VI).

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону у разі виникнення сумнівів щодо достовірності інформації, поданої заявником, необхідності у встановленні справжності і дійсності поданих ним документів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, має право звертатися з відповідними запитами до органів Служби безпеки України, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об'єднань громадян, які можуть сприяти встановленню справжніх фактів стосовно особи, заява якої розглядається. Такі звернення розглядаються у строк, визначений законодавством України.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянкою Російської Федерації та проживала в м. Таганрог. У 2012 році ОСОБА_2 виїхала з Росії в Україну - батьківщину своєї матері, на території якої проживає багато її родичів. Маючи намір отримати посвідку на тимчасове проживання на території України, позивач звернулась до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області для отримання довідки про несудимість, де отримала інформацію, що перебуває в міжнародному розшуку, оскільки в Російській Федерації щодо неї порушено кримінальну справу за частиною 2 статті 282.2 КК РФ - участь в екстремістській діяльності. Підставою для порушення кримінальної справи стало те, що ОСОБА_2 є свідком Ієгови та в м. Таганрог активно допомагала у організації та проведенні богослужінь релігійною організацією Свідки Ієгови м. Таганрог. Через побоювання стати жертвою переслідування за релігійні переконання, 06 березня 2014 року позивач звернулась до органів міграційної служби із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Під час співбесід позивач зазначила, що на території Російської Федерації громадяни, які сповідують релігійні переконання релігії Свідків Ієгови, зазнають кримінального переслідування. Вчинення такого переслідування відносно позивача підтверджується наданими нею копіями рапорту про вияв ознак злочину від 02 лютого 2012 року, постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до провадження від 04 лютого 2012 року, постанови про розшук підозрюваного від 01 грудня 2012 року.

Відповідно до Директиви Європейського Союзу від 29 квітня 2004 року «Про мінімальні стандарти кваліфікації громадян третіх країн та осіб без громадянства як біженців чи осіб, що потребують іншої форми міжнародного захисту, та суть захисту, що надається», заяви є обґрунтованими, якщо виконуються такі умови: заявник зробив реальну спробу обґрунтувати свою заяву; усі важливі факти, що були в його розпорядженні, були надані, і було надано задовільне пояснення відносно будь-якої відсутності інших важливих фактів; твердження заявника є зрозумілими та правдоподібними не суперечать конкретній та загальній інформації за його справою; заявник подав свою заяву про міжнародний захист як можливо раніше, якщо заявник не зможе довести відсутність поважної причини для подання такої заяви; встановлено, що в цілому заявник заслуговує довіри.

Згідно з приписами статті 27 Закону України від 08.07.2011 року №3671-VІ, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, належить, зокрема, збір та аналіз інформації про наявність у країнах походження біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, умов, зазначених у пунктах 1, 13 і 14 частини першої статті 1 цього Закону

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем під час розгляду заяви позивача не було вчинено всіх, передбачених Законом, дій щодо надання належної правової оцінки доводам позивача, викладеними в його заяві; відмова відповідача у наданні позивачу відповідного статусу базувалась виключно на формальних підставах без збору та аналізу необхідної інформації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність факту порушення відповідачами вимог законодавства.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, правову позицію з приводу яких аргументовано виклав в мотивувальній частині оскаржуваного відповідачем рішенні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Державної міграційної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 26.05.2015 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.

.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.