Справа № 2а-627/10
Суддя: Бруховський Є. Б.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 2а-627/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бруховського Є.Б.

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці і соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації про стягнення коштів, передбачених Законом У країни Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.04.2009 року звернулась до суду з даним позовом та просить визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на її користь з управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації за період з 01.05.2008 року по 01.04.2009 року не виплачені кошти, що передбачені ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(надалі Закон) в сумі 9116,7 грн. та ст.39 Закону за період з 01.01.1998 року по 31.05.2002 року та з 01.07.2005 року по 30.09.2005 року в сумі - 16544,4 грн., мотивуючи тим, що вона отримувала зазначені кошти у відповідача не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як це визначено в Законі, а згідно постанови КМ України № 836 від 26.07.96, що призвело до порушення її прав. Розмір не виплачених коштів за ст.ст.37, 39 Закону становить вказану вище суму.

Сторони просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача проти задоволення позову заперечує.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Позивач постійно проживає з двома неповнолітніми дітьми в смт.Народичі. З 01.09.2005 року по вересень 2005 року позивач працювала смт.Народичі Житомирської області, яке Переліком населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.93, віднесено до зони безумовного обовяязкового відселення.

Вказані обставини підтверджуються наданими копіями паспорту, трудової книжки, посвідченнями потерпілих ЧАЕС, довідками свідоцтвами про народження.

Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону позивач має право на відповідні доплату та допомогу, які отримувала згідно постанови КМ України № 836 від 26.07.96 в конкретних розмірах, а зокрема, за ст.37 в сумі 2,6 грн., за ст.39 - 13,2 грн.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Законом передбачені наступні виплати:

ст.37 - громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні безумовного обов»язкового відселення - 50 % від мінімальної заробітної плати;

ст.39 - громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні безумовного обов»язкового відселення - 3 мінімальні заробітні плати.

Постановою КМ України № 836 від 26.07.96 у супереч Закону встановлено конкретні розміри допомоги та доплати і, зокрема: для щомісячної грошової допомоги громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства у зоні безумовного обов»язкового відселення - 260 тис.крб. (2,6 грн. за гр.реф.) ; для доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні безумовного (обовязкового) відселення - 1320 тис. крб. (13,2 грн. за гр. реф.).

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Законом визначено вказані виплати в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні, а Кабінету Міністрів надано право проводити лише розяснення порядку його застосування(статті 62 та 67) та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених Законом, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, коли підзаконний нормативний акт суперечить Закону, обмежуючи права громадян, визначені останнім, застосування зазначеної постанови не можливе.

Позивачем ставиться питання про стягнення коштів передбачениз ст.37 Закону за період з 01.05.2008 року по

01.04.2009 року та передбачених ст. 39 Закону за період з 01.01.1998 року по 31.05.2002 року й з 01.07.2005 року по 30.09.2005 року.

Згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у зв"язку з чим вимоги позивача в частині стягнення коштів, передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Ч

рнобильської катастрофи" підлягають задоволенню за період з 01.05.2008 року по 01.04.2009 року в межах строків позовної давності і обмежень визначених законодавством.

Що стосується вимог в частині стягнення компенсаційних коштів, передбачених ст.39 вищевказаного закону, а саме доплати за роботу у зоні безумовного обовязкового відселення, то вказані вимоги не підлягають задоволенню Посилання позивача на трудове законодавство є помилковим оскільки такі доплати не є заробітною платою оскільки позивач не знаходиться в трудових правовідносинах з відповідачем .

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив: з 1.04.2008 р. - 525 грн., з 1.10.2008 р.- 545 грн., з 1.12.2008 р. - 605 грн.,

з01.04.2009 р,- 625 грн.; з 01.07.2009р.-630 грн.; з 1.10.2009 р.- 650 грн., з 1.11.2009 р.- 744 грн.

Статтею 62 Закону визначено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою КМ України від 20.06.00 № 987, та п. 2 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 936 від 20.09.05, розпорядниками коштів є управління праці та соціального захисту населення, а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Однак, ухвалення рішення про стягнення сум заборгованості в твердій грошовій сумі, як про це заявлено в позові є не обґрунтованими, оскільки відповідні підтверджуючі розрахунки відсутні, тому суд частково задовольняє цей позов, шляхом покладення обовязку на Управління праці і соціального захисту нарахувати та виплатити позивачу вказані кошти відповідно до розміру визначеному ст. 37 Закону, в решті позову - відмовляє.

На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що при нарахуванні коштів, передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач діяв всупереч вимогам Закону, а тому, суд визнає дії відповідача протиправними.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст.37,39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ст.ст. 8-11, 18, 71, 160, 161, 162 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 коштів, передбачених ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у фіксованому розмірі, протиправними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбаченої ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 50 % від мінімальної заробітної плати, що розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, за період з з 01.05.2008 року по 01.04.2009 року з урахуванням отриманих коштів за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Народицький районний суд Житомирстької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: