Справа № 826/2166/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2166/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Архітектор» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Архітектор» про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила: стягнути з товариства з обмеженої відповідальності «Бізнес-Архітектор», код 35692066 (податкова адреса: 03150, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд.13), суму податкового боргу в розмірі 1 159 895, 88 грн., шляхом перерахування коштів з відкритих рахункових рахунків, що знаходяться у банківських установах, в рахунок погашення боргу а саме: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів 683 242, 76 грн. на бюджетний рахунок №0007 (одержувач: УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 26077922, в ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код платежу 14010100); з податку на прибуток приватних підприємств 476 653, 12 грн. на бюджетний рахунок № 0007 (одержувач: УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 26077922, в ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код платежу 11021000).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість відповідача зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла на підставі:

- податкового повідомлення рішення від 25.10.2013 №8, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 608 891, 00 грн. (основний платіж - 487 113, 00 грн. штрафна санкція - 121 778, 00 грн.) (набуло статусу узгодженого згідно Ухвали КААС від 18.06.2014 №826/1450/14);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.08.2014 на суму 25, 00 грн.;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.09.2014 на суму 149, 00 грн.;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.10.2014 на суму 116, 00 грн.;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2014 на суму 483, 00 грн.;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 22.12.2014 на суму 77, 00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 06.01.2015 на суму 52, 00 грн.;

- нарахована пеня у сумі 75 230, 80 грн.

Відповідачем самостійно було сплачено частину податкового зобов'язання у розмірі 1 781, 04 грн. (з урахуванням наявної переплати 904,04 грн.). Таким чином, загальна сума податкового боргу з податку на доданку вартість становить 683 242, 76 грн.

Заборгованість з податку на прибуток виникла на підставі:

- податкового повідомлення рішення №8 з податку на прибуток, яким визначено грошове зобов'язання у розмірі 395 730, 00 грн. (основний платіж 316 584, штрафна санкція 79 146, 00 грн.) (набуло статусу узгодженого згідно Ухвали КААС від 18.06.2014 №826/1450/14);

- нарахована пеня у сумі 82 187, 78 грн.

Згідно з картками особових рахунків за відповідачем обліковується переплата у розмірі 1 264, 66. Таким, чином заборгованість з податку на прибуток, за мінусом переплати, становить - 476 653, 12 грн.

У зв'язку з несплатою визначених податкових зобов'язань позивачем виставлено податкову вимогу №4771-25 від 01.07.2014 на суму податкового боргу 1 133 650, 97 грн. Вказана податкова вимога отримана відповідачем 29.09.2014 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач не спростував жодних фактів з приводу обґрунтованості позовних вимог стосовно стягнення заявленої суми заборгованості, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи податкове повідомлення рішення від 25.10.2013 №8 не оскаржувалось в судовому порядку, а тому сума грошового зобов'язання, визначеного вказаним податковим повідомленням-рішенням вважається узгодженим.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини, що й зроблено позивачем.

Відповідно до пп. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України з метою погашення податкового боргу податковим органом направлено позивачу податкову вимогу №4771-25 від 01.07.2014 на суму податкового боргу 1 133 650, 97 грн.

Вказана вимога в судовому порядку не оскаржувалась. Сума, зазначена в податковій вимозі відповідачем не погашена.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що передбачені Податковим кодексом України заходи не привели до погашення податкового боргу, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано той факт, що відповідач звернувся до ДПІ у Печерському районі ГУ Міністерства доходів і зборів України у місті Києві із заявою про намір досягнення податкового компромісу, оскільки відповідно до правил КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі тих обставин, що були відомі суду на час розгляду справи та на підставі доводів та обґрунтувань, наданих сторонами суду першої інстанції.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бізнес-Архітектор» звернулось до ДПІ у Печерському районі ГУ Міністерства доходів і зборів України у місті Києві із заявою про намір досягнення податкового компромісу 27.03.2015, тобто вже після ухваленя оскаржуваної постанови Окружним адміністративним судом м. Києва від 16.03.2015. Вказане свідчить про те, що суду першої інстанції на час розгляду справи не могли бути відомі вказані обставини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Архітектор» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 22.05.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.