Справа № 816/317/15-а
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/317/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорнухинського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування акту, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою про

визнання недійсним та скасування акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 0 хвилин;

визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 00 хвилин, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю в період проходження служби;

зобов'язання Чорнухинського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести додаткове розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 00 хвилин при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю в період проходження служби і складення акту за формою Н-1*.

Ухвалою суду від 13 березня 2015 року замінено у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Чорнухинського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування акту неналежного відповідача - Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Чорнухинського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на належного - Чорнухинський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 13 лютого 1998 року інспектор ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 отримав травму при виконанні службових обов'язків (у наслідок безпосереднього впливу правопорушника під час його затримання в період служби). За результатами розслідування нещасного випадку відповідачем було складено акти форми Н-5* від 13 січня 2015 року, у якому зазначено, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Позивач не погодився з висновками акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року та зазначив, що комісія в ході розслідування нещасного випадку не встановила жодної з обставин, передбачених пунктом 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, на підставі яких можливо визнати, що нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Також, позивач зауважив, що комісією не було враховано ряд доказів, які свідчили про те, що нещасний випадок з позивачем пов'язаний з виконанням службових обов'язків. До того ж, відповідачем службове розслідування вказаного нещасного випадку проведено несвоєчасно, не взято на облік як надзвичайної події за участі особового складу ОВС за встановленою формою.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області від 20 червня 1998 року № 33 о. с. Івлєв Валерій Петрович призначений на посаду інспектора ДПС Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області з присвоєнням йому спеціального звання "молодший сержант міліції".

Відповідно до наказу Управління МВС України в Полтавській області від 06 травня 2003 року № 38 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 відряджено в розпорядження УМВС України в Черкаській області.

18 червня 2014 року до Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області надійшов рапорт оперативного чергового чергової частини штабу Чорнобаївського РВ УМВС України в Черкаській області майора міліції ОСОБА_1, щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 13 лютого 1998 року від час виконання службових обов'язків по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

За зверненням ОСОБА_1 комісією Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області було проведене службове розслідування, під час проведення якого встановлено, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 13 лютого 1998 року останньому було надано вказівку направитись в м. Лохвиця на відпрацювання. Після отримання завдання позивач, інспектор ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_2, інженер з організації дорожнього руху ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_3, направились на службовому автомобілі ВАЗ 2104 ДНЗ НОМЕР_1 до Лохвицького РВ, де пройшли інструктаж та ознайомились із маршрутом патрулювання. Прибувши на маршрут розпочали нести службу по виявленні порушників ПДР. Близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_1, зупинив автомобіль ВАЗ світлого кольору. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 підійшов до нього, представився та поросив водія надати для перевірки документи. Водій автомобіля відкривши вікно дістав із внутрішньої кишені газовий пістолет і здійснив постріл у правий висок голови ОСОБА_1 Після чого поїхав у невідомому напрямку. До ОСОБА_1, який лежав на дорозі підбігли ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які допомогли йому підвестися та сісти до службового автомобіля. Про дану пригоду було повідомлено Лохвицький РВ, а ОСОБА_1 було доставлено до приймального відділення Лохвицької ЦРЛ, де йому було надано першу медичну допомогу. Після чого ОСОБА_1 відвезли до Чорнухинської ЦРЛ, де він проходив лікування до 24 лютого 1998 року. Із виписки медичної карти ОСОБА_1 було встановлено діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна скроневої ділянки справа.

Інспектор ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_2, інженер з організації дорожнього руху ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_3 надали аналогічні пояснення з приводу нещасного випадку та зауважили, що повідомили про даний факт керівництво, а також спільно проводили пошуки зниклого автомобіля, але винні знайдені не були.

Службова перевірка по факту отримання тілесних ушкоджень на той час не проводилась.

Комісія критично поставилась до показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зв'язку з тривалим проміжком часу, який пройшов з моменту травмування позивача, а саме: близько 16 років. Будь-які офіційні матеріали щодо проведення перевірок по факту отримання травми в особовій справі ОСОБА_1 відсутні, також, відповідно до довідки відділу ІОС УКЗ УМВС України в Полтавській області від 02 липня 2014 року № 1/7-2165, обов'язкове службове розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не проводилось. Тому, комісія одностайно дійшла висновку про те, що належним доказом підтвердження отримання тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим, має бути висновок службового розслідування та об лікування цього факту. Відсутність вказаних документів не дає можливості комісії дійти висновку про отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з охороною громадського порядку та боротьби зі злочинністю. Крім того, не стало можливим підтвердити вказані потерпілим обставини травмування й в органах прокуратури, яка мала здійснювати відповідний нагляд та перевірку події.

За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування від 13 січня 2015 року, відповідно до якого причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлено, нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків; акт форми Н-5* від 13 січня 2015 року, яким встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження ним служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків. За результатами розслідування нещасного випадку складено акт форми НТ* № 1 від 13 січня 2015 року.

Разом з тим, позивач не погоджується із діями відповідачів щодо оформлення результатів розслідування нещасного випадку в частині зроблених висновків про те, що "нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

З огляду на зазначене, позивач вважає вказаний акт форми Н-5* від 13 січня 2015 року незаконним у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 /надалі - Порядок/.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно пункту 3. 9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби під час:

- перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час;

- приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни;

- проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час;

- використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника;

- подання підрозділом шефської допомоги;

- провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

- перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов'язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов'язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища;

- прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника;

- прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Пунктом 3.10. вказаного Порядку передбачено, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

- спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов'язаних з виконанням службових обов'язків;

- травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

- нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах частини другої пункту 3.11 Порядку, визнаються пов'язаними з виконанням службових обов'язків за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я. Медичний висновок щодо зв'язку погіршення стану здоров'я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров'я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю", якщо він трапився в період проходження служби:

- унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

- при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків;

- при виконанні службового або громадського обов'язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності;

- в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11;

- унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Пунктом 3.8 Порядку встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю;

скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1 (НТ) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію (пункт 3.8 наказу МВС № 1346/2002 ).

Відповідно до пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, зокрема, є виявлення кримінальних правопорушень і участь у їх розкритті та розшуку осіб, які їх вчинили.

Натомість, як вбачається з акту № 1 від 13 січня 2015 року форми НТ* та акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року вбачається, що причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений та не спростований у зв'язку з відсутністю матеріалів службового розслідування та облікування нещасного випадку безпосередньо після факту поранення працівника ОВС, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлено. Що є порушенням вимог пункту 3.8 Порядку, який покладає комісію обов'язок з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку.

До того ж, суд звертає увагу, що комісією у висновку від 13 січня 2015 року взагалі не надано оцінку поясненням позивача про те, що 13 лютого 1998 року він знаходився на своєму робочому місці та згодом отримав вказівку направитись в м. Лохвиця на відпрацювання, тобто доводам позивача про те, що нещасний випадок трапився під час перебування позивача на робочому місці, а саме: на патрулюванні.

Також, комісія не врахувала пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 лише у зв'язку з тим, що з часу травмування позивача минуло 16 років.

Суд зауважує, що у висновку службового розслідування від 13 січня 2015 року комісія не ставила під сумнів сам факт травмування потерпілого та посилалась на довідку Чорнухинської ЦРЛ від 08 грудня 2014 року № 1544, відповідно до якої ОСОБА_1 звертався до закладу за медичною допомогою в неврологічне відділення та знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 14 лютого по 24 лютого 1998 року. Разом з довідкою Чорнухинська ЦРЛ надала комісії виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 466, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав травму при затриманні правопорушника. Вказаним обставинам комісія також не надала належної оцінки.

З висновку службового розслідування від 13 січня 2015 року та акту форми Н-5*, складеного 13 січня 2015 року, вбачається, що основною підставою для висновку про те, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався "в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків" стала відсутність висновку службового розслідування та облікування факту травмування ОСОБА_1 13 лютого 1998 року.

Так, комісія в акті форми Н-5*, складеного 13 січня 2015 року, зазначила, що на момент отримання потерпілим тілесних ушкоджень в системі МВС діяла Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затверджена наказом МВС від 06.12.1991 № 552, згідно пункту 4.6 якої факт поранення працівника ОВС підлягав розслідуванню із залученням інспекції по особовому складу. Комісія зауважила, що саме в ході вищевказаного службового розслідування мали бути встановлені та підлягали повному, об'єктивному та всесторонньому дослідженню сама подія (час, місце, спосіб), а також всі її обставини. Крім того, з огляду на Інструкцію про порядок обліку порушень законності (правопорушень) та надзвичайних подій за участю особовог7о складу органів внутрішніх справ України, затверджену наказом МВС від 06.12.1991 № 552, поранення працівника, а також застосування відносно нього зброї є надзвичайною подією, яка мала бути облікована за встановленою формою. Натомість, відповідно до довідки відділу ІОС УКЗ УМВС України в Полтавській області від 02 липня 2014 № 1/7-2165, обов'язкове службове розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не проводилось. Комісія дійшла висновку, що належним доказом підтвердження отримання тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим, має бути висновок службового розслідування та об лікування цього факту. Крім того, як встановлено комісією, не стало можливим підтвердити вказані потерпілим обставини травмування й в органах прокуратури, яка мала здійснювати відповідний нагляд та перевірку події у зв'язку зі знищенням книги обліку заяв та повідомлень за 1998 рік Прокуратурою Лохвицького району за закінченням терміну зберігання.

Суд не погоджується з таким висновком комісії оскільки обов'язок щодо проведення відповідної перевірки нещасного випадку з позивачем, що стався 13 лютого 1998 року, покладено саме на органи внутрішніх справ, а тому невиконання ними даного обов'язку, а також знищення Прокуратурою Лохвицького району книги обліку заяв та повідомлень за 1998 рік, не може бути підставою для висновку про те, що нещасний випадок з позивачем стався "в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

Оскільки відповідачем не виконано вимог Порядку щодо обов'язкового визначення причинно-наслідкового зв'язку між травмою позивача та протиправними діями третіх осіб під час виконання службових обов'язків, то службове розслідування стосовно отримання позивачем травми 13 лютого 1998 року близько 20.00 години проведено не в повному обсязі.

В ході розгляду справи відповідачем не доведено обставин, передбачених пунктом 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, на підставі яких комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

Висновки такого службового розслідування знайшли своє відображення в акті від 13 січня 2015 року форми Н-5*, а також в акті форми НТ від 13 січня 2015 року, висновки якого аналогічні висновкам акту форми Н-5*. Вказані акти змінюють права і обов'язки позивача, а тому оцінюються судом як рішення суб'єкта владних повноважень у сфері правовідносин публічної служби.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми Н-5* від 13.01.2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин, а також акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми НТ № 1 від 13.01.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру, прийняті з порушенням приписів Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, та без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

З огляду на положення частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд з метою повного захисту прав та інтересів позивача змушений вийти за межі позовних вимог щодо скасування акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року та прийняти рішення про визнання протиправними та скасування акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин та акту форми НТ № 1 від 13.01.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд також вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Чорнухинський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин з ОСОБА_1 під час перебування на посаді інспектора ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області.

Суд зазначає, що задоволенню не підлягають вимоги позивача щодо визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 00 хвилин, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю в період проходження служби, оскільки компетенція щодо встановлення факту отримання позивачем травми в період проходження служби в органах внутрішніх справ відноситься до компетенції комісії з розслідування нещасного випадку у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, а суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції саме цього органу.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Згідно із частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про скасування акту, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми НТ* № 1 від13.01.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру.

Визнати протиправним та скасувати акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми Н-5* від 13.01.2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року року близько 20 години 00 хвилин.

Зобов'язати Чорнухинський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин з ОСОБА_1 під час перебування на посаді інспектора ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 36 грн. 54 коп. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 травня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький