Справа № 816/366/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 816/366/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Бетон" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015р. по справі № 816/366/15-а

за позовом Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

до Приватного акціонерного товариства "Бетон"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі за текстом - Кременчуцька ОДПІ, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Бетон» (далі за текстом - ПрАТ «Бетон», відповідач), в якому просив суд стягнути з розрахункових рахунків платника податків податковий борг з податку на прибуток в розмірі 1995,79 грн. та податку на додану вартість в розмірі 1519642,78 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з розрахункових рахунків ПрАТ «Бетон» (ідентифікаційний код 30661791) заборгованість з податку на прибуток в розмірі 1995,79 грн. та податку на додану вартість в розмірі 1519642,78 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, ст. 56, ст. 57 Податкового кодексу України, ч. 4 ст. 128, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПрАТ «Бетон» зазначає, що грошові зобов'язання, визначені в податкових повідомленнях-рішеннях, на яких, серед іншого, ґрунтуються вимоги позивача, оскаржуються в судовому порядку, а тому не набули статусу податкового боргу.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Бетон» , , зареєстрований, у встановленому законом порядку, як юридична особа, перебуває на обліку платників податків в Кременчуцькій ОДПІ з 16.12.1999 року та є платником податку на додану вартість.

На особовому рахунку відповідача обліковується податковий борг з податку на прибуток в розмірі 1995,79 грн. та податку на додану вартість в розмірі 1519642,78 грн., який утворився внаслідок несвоєчасної сплати в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов'язань та грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом в податкових повідомленнях-рішеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог контролюючого органу, оскільки наявність у ПрАТ «Бетон» податкового боргу документально підтверджена.

Між тим, колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення податкового боргу з податку на прибуток в розмірі 1995,79 грн.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеню, нараховану на суму такого грошового зобов'язання.

Положеннями п. 54.1 ст. 51 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до положень п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом за результатами проведених перевірок ПрАТ «Бетон» були визначені грошові зобов'язання з податку на прибуток наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

- від 11.11.2014 року № /2357 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 410,61 грн.;

- від 29.12.2014 року № /3113 про застосування штрафу в розмірі 14,98 грн. за затримку сплати суми грошового зобов'язання;

- від 29.12.2014 року № /3112 про застосування штрафу в розмірі 1589,04 грн. за затримку сплати суми грошового зобов'язання.

Доказів оскарження наведених вище податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку відповідачем не надано, отже суми грошових зобов'язань, визначених рішеннями, є узгодженими.

З розрахунку податкового боргу вбачається, що суми грошових зобов'язань з податку на прибуток, визначені вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідачем не сплачені, тобто набули статусу податкового боргу, який був зменшений за рахунок наявної переплати у розмірі 18,84 грн. та остаточно склав 1995,79 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що вимоги Кременчуцької ОДПІ щодо стягнення заборгованості з податку на прибуток в розмірі 1995,79 грн. обґрунтовані та документально підтверджені.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 1519642,78 грн., з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Бетон» самостійно обчислив суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість в поданих до Кременчуцької ОДПІ податкових деклараціях за вересень 2014 року у розмірі 16025,0 грн., за жовтень 2014 року у розмірі 11272,0 грн. та за листопад 2014 року в розмірі 14844,0 грн.

Крім того, контролюючим органом за результатами проведених перевірок ПрАТ «Бетон» були визначені грошові зобов'язання з податку на додану вартість за наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

- від 18.03.2014 року № /357 в розмірі 612022,5 грн. (за основним платежем - 408015,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 204007,5 грн.);

- від 24.10.2014 року № /2066 в розмірі 761941,5 грн. (за основним платежем - 507961,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 253980,5 грн.;

- від 11.11.2014 року № /2358 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4671,40 грн.

- від 04.12.2014 року № /2815 в розмірі 48119,52 грн. (за основним платежем - 32079,68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 16039,84 грн.).

Також, позивачем на суму грошового зобов'язання в розмірі 612022,5 грн., визначеного податковим повідомленням-рішенням від 18.03.2014 року № /357, була нарахована пеня в розмірі 93211,29 грн.

Згідно розрахунку податкового боргу загальний розмір самостійно визначених відповідачем податкових зобов'язань та грошових зобов'язань і пені, що були визначені контролюючим органом складає 1562107,21 грн.

Податковий борг з податку на додану вартість був зменшений на суму 42464,43 грн. внаслідок наявної переплати, сплати податкових зобов'язань та у зв'язку з поданням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів визнання протиправними та скасування зазначених вище податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції дійшов висновку про документальне підтвердження наявності у ПрАТ «Бетон» податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1519642,78 грн.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року по справі № 816/2024/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року, адміністративний позов ПрАТ «Бетон» до Кременчуцької ОДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2014 року № /357 залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.03.2015 року вказані судові рішення були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також, відповідач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративними позовами про скасування винесених Кременчуцькою ОДПІ податкових повідомлень-рішень від 24.10.2014 року № /2066 (справа № 816/1068/15-а) та від 04.12.2014 року № /2815 (справа № 816/720/15-а).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на відсутність у справах № 816/2024/14, № 816/1068/15-а, № 816/720/15-а судових рішень, що набрали законної сили, сума грошових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 1422083,52 грн., визначена в податкових повідомленнях-рішеннях від 18.03.2014 року № /357, від 24.10.2014 року № /2066, від 04.12.2014 року № /2815, є неузгодженою та, відповідно, не є податковим боргом.

Крім того, не є податковим боргом сума пені у розмірі 93211,29 грн., оскільки вона нарахована на неузгоджену суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 612022,5 грн., визначену в податковому повідомленні-рішенні від 18.03.2014 року № /357.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог Кременчуцької ОДПІ щодо стягнення заборгованості з податку на додану вартість, оскільки вказана заборгованість, складається із суми неузгоджених грошових зобов'язань в розмірі 1422083,85 грн. та пені у розмірі 93211,29 грн., що нарахована на неузгоджену суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість.

За викладених обставин, колегія суддів зазначає, що документально підтвердженою є сума податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1995,79 грн.

Підпунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання зазначених приписів позивачем сформовано та 28.10.2014 року вручено ПрАТ «Бетон» податкову вимогу від 09.10.2014 року № 6241-25/345 про сплату узгодженої суми грошового зобов'язання в розмірі 655133,94 грн.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Відповідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З наявної в матеріалах справи довідки від 10.09.2014 року № 22598/10 вбачається, що відповідач має відкриті розрахункові рахунки в ПАТ «Полтава-банк» (МФО 331489).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність та обґрунтованість позовних вимог, в частині наявності у відповідача податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1995,79 грн., та дотримано процедуру вжиття заходів погашення податкового боргу платника податків.

Приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Позивачем доведено наявність податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1995,79 грн., однак не було надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 1519642,78 грн.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню в частині задоволенні позовних вимог про стягнення з розрахункових рахунків ПрАТ «Бетон» (ідентифікаційний код 30661791) заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 1519642,78 грн. з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Бетон" задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015р. по справі № 816/366/15-а в частині задоволення позову Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо стягнення з розрахункових рахунків Приватного акціонерного товариства "Бетон" (ідентифікаційний код 30661791) заборгованості з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1519642,78 грн. - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області до Приватного акціонерного товариства "Бетон" щодо стягнення з розрахункових рахунків Приватного акціонерного товариства "Бетон" (ідентифікаційний код 30661791) заборгованості з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1519642,78 грн. - відмовити.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року по справі № 816/366/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст постанови виготовлений 25.05.2015 р.