Справа № 804/4511/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р. Справа № 804/4511/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Панченко Я.І. Матросова Є.О. Смольнякова А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКФ Електропласт» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення №110100000/2014/200239/1 та картки відмови №110100000/2014/00585 від 05.12.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПКФ Електропласт» звернулося з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про визначення митної вартості товару №110100000/2014/200239/1 від 05.12.2014р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2014/00585 від 05.12.2014р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2014р. позивачем було подано до митниці з метою митного оформлення імпортованого товару митну декларацію з документами відповідно до вимог Митного кодексу України за результатами перевірки яких митницею було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації через неможливість застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, прийнято рішення про коригування митної вартості товару за яким митна вартість товарів, що імпортуються скоригована із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2г - резервний з урахуванням наявної у митного органу інформації про вартість подібних (аналогічних) товарів, а саме: визначена митним органом вартість ґрунтується на раніше визнаній митній вартості товару №1 та становить 1,38 доларів США за кілограм, а рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів згідно даних статистики по МД №110080000/2014/125341 від 24.10.2014р. становить 1,838 доларів США за кілограм; товару №2 становить 6,82, а рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів згідно даних статистики по МД №125130005/2014/548378 від 27.10.2014р. становить 10,085 доларів США за кілограм. Підставою співставлення митної вартості товарів були сумніви у митного органу у достовірності поданих відомостей та факту підробки документів, наданих для митного оформлення та ряд розбіжностей у поданих документах. Позивач не погоджується з такими рішеннями митного органу та вважає, що на підтвердження транспортування товару та на підтвердження вартості витрат на перевезення позивачем було надано договір транспортно-експедиційного обслуговування №6 від 22.10.2014р., довідку №8D від 01.12.2014р. за якою витрати на перевезення склали 28840,00 грн., а також були надані калькуляції собівартості придбаного позивачем товару, які були зазначені у митній декларації. За викладеного, позивач вважає, що ним було надані всі необхідні для митного оформлення документи, що підтверджується переліком, наведеним у картці відмови, від митного органу будь-яких письмових вимог щодо надання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України не надходило, а тому використані позивачем відомості не є такими, що не підтверджені документально. Також позивач вказує і на те, що митницею до розбіжностей безпідставно було віднесено той факт, що в інвойсі №РІ 20140827 від 27.08.2014р. зазначені дані Custumer:Electroplast Co.Ltd, що не відповідає фактичним даним назви позивача та має бути - Custumer:PKFElectroplastCo.Ltd. До того ж, у зазначеному інвойсі вказана адреса покупця:L.Mokiyevska Lane, 20/12, Dnepropetrovsk,49125 Ukraine, яка відповідає місцезнаходженню позивача, що міститься в ЄДРПОУ. Щодо відсутності у вказаному інвойсі номеру контракту на дану поставку товару, то позивач зазначає, що на офіційному сайті ДФС, розміщені роз'яснення щодо вимог до оформлення рахунку-фактури, інвойсу або іншого документа, які підтверджують митну вартість товару, серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), при цьому, затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, а згідно загальносвітової практики у рахунку-фактурі може бути зазначено реквізити зовнішньоекономічного контракту, а отже відображення номеру контракту позивач не вважає обов'язковим. Позивач також зазначає і про те, що митним органом не наведено жодних фактів підробки документів, а тому вказані вище висновки митного органу вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, при цьому, посилається і на відповідну правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 29.05.2012р. та від 09.10.2012р. Щодо зазначення в інвойсі адреси позивача - м. Дніпропетровськ, пр. ім. газети «Правда» буд. 35А, то позивач у додаткових поясненнях зазначив, що позивач має юридичну та фактичну адресу, вказана в інвойсі фактична адреса позивача, що підтверджується договором оренди приміщення від 01.01.2014р., окрім того, ТОВ «Електропласт» позивачеві було надано відповідь від 28.04.2015р. про відсутність міжнародних поставок у даного підприємства за листопад-грудень 2014р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні даного позову позивачеві у повному обсязі посилаючись на те, що дії посадових осіб митниці щодо коригування митної вартості товарів, ввезених позивачем, цілком відповідають приписам діючого законодавства, отже, вважає, що рішення та картка відмови прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства, оскільки саме до повноважень митниці віднесено митне оформлення товарів при ввезенні/вивезенні із/на територію України та контроль правильності визначення митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення, який здійснюється митним органом згідно ст.54 Митного кодексу України. Так, позивачем 04.12.2014р. було заявлено до митного оформлення товари, а саме: товар №1 - «листи з пластмаси - ізоляційні матеріали: скловолокно просочене епоксидними смолами без малюнку тиснення, полірування» ( далі - товар №1); товар №2 - «листи з пластмаси з продуктів полі приєднання (адитивної полімеризації): листи фторопластові» ( далі - товар №2) за зовнішньоекономічним контрактом №ZH 246315 від 04.09.2014р. укладеним між позивачем та компанією «ZHEJIANG OUHAI INTERNATIONAL TRADE CORPORATION» (Китай) за ціною договору (основний метод), яка склала по товару № 1 - 1,38 дол. США за кг, по товару №2 - 6,82 дол. США за кг. На підтвердження заявленої митної вартості позивачем були надані документи, перелічені в графі 44 МД. Відповідно до ст.54 Митного кодексу України в результаті здійснення митницею митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару були встановлені наступні розбіжності, а саме: згідно платіжних доручень в іноземній валюті №413,421,471 позивачем здійснено перерахування коштів на користь вищевказаного контрагента за договором у загальній сумі 42091,82 дол. США, в той час як у вказаних платіжних дорученнях відсутнє посилання на інвойс від 27.08.2014р. №РІ-20140827, який є обов'язковим документом, що підтверджує митну вартість товару та виходячи з того, що у п.2 контракту загальна вартість контракту становить 500 000 доларів США, а прописом зазначено - «п'ятдесят тисяч доларів США»; відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок - фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), згідно п.4 контракту встановлено, що продавець разом з товаром відправляє комерційний інвойс та пакувальний лист, а згідно п.4.2 контракту - надання документів повинно бути на російській мові, однак інвойс №РІ-20140827 від 27.08.2014р. складено було англійською мовою та він не містив відомості про заявлений зовнішньоекономічний контракт, що унеможливило документальне підтвердження ввезення товару у інвойсі за заявленим контрактом; у вказаному інвойсі зазначено відомості щодо найменування та адреси покупця вантажу - «Custumer:Electroplast Co.Ltd, Add: г.Днепропетровск, пр.Правды 35-А оф.4», тоді як ці відомості не відповідали фактичним даним назви підприємства та його адреси - «Custumer:PKFElectroplast Co.Ltd, адреса м.Дніпропетровськ, пров. Л. Мокієвської,20/12, при цьому, представник відповідача вказує на те, що позивач, намагаючись ввести суд в оману, надав інший екземпляр інвойсу, який не слідував разом з вантажем та який не подавався до митного оформлення про що свідчить відсутність на даному документі відбитків штампів митниці на кордоні (Південної митниці) та Дніпропетровської митниці у зв'язку з чим відповідачем надається копія інвойсу на англійській мові, яка містить всі відмітки митниці та яка підтверджує наявність розбіжностей в назві та адресі покупця товару, що додатково підтверджує наявність у митного органу сумніву щодо автентичності документа; за умовами поставки FOB до ціни угоди не включені витрати на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням та страхуванням (за наявності) на підтвердження чого позивач надав договір транспортно-експедиторського обслуговування №6 від 22.10.2014р. та довідку ТОВ «ГУД ЛОГІСТІК» від 01.12.2014р. №8D, однак зазначені документи не можуть вважатися документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, так як відповідних відомостей не містять, довідка складена експедитором, а не безпосереднім перевізником та не містить докладної інформації ні щодо платежів по транспортуванню товару, ні щодо його страхування з урахуванням того, що за умовами п.2.2.3, п.4.2.3 договору ТЕО експедитор має право страхувати вантажі клієнта, в той час як у довідці вказано транспортні витрати на перевезення вантажу, який слідував з Ningbo (China) на адресу позивача до кордону України (м. Одеса) склали 28840,00 грн. включаючи страхування, однак на момент митного оформлення у позивача уже повинен бути рахунок-фактура на оплату морського фрахту з Китаю до Одеси. Інших документів на підтвердження складових митної вартості товарів позивачем не надано. Інформація про результати проведеної перевірки та письмова вимога про надання додаткових документів у відповідності до ст.53 МК України була направлена електронним повідомленням від 05.12.2014р. позивачеві, копія вказаного електронного повідомлення додана самим позивачем до позову, на вказане повідомлення позивачем була надана відповідь про не можливість надання додаткових документів з проханням прийняти рішення про коригування митної вартості, що спростовує посилання позивача про ненадходження письмової вимоги щодо надання додаткових документів. З урахуванням наведеного, митна вартість товарів №1,№ 2 були скориговані з використанням другорядного методу - 2г - резервного з урахуванням наявного у митного органу інформації : по товару № 1 за МД №110080000/2014/125341 від 24.10.2014р. з рівнем 1,838 доларів США за кг.; по товару № 2 за МД №125130005/2014/548378 від 27.10.2014р. з рівнем 10,085 доларів США за кг. Окрім того, у додаткових поясненнях відповідач вказує на те, що додатково надані позивачем до суду рахунок на оплату №10 від 01.12.2014р., платіжне доручення №545 від 15.12.2014р., акт про надання послуг №19 від 06.12.2014р. та податкова накладна не тільки не підтверджують правомірність позовних вимог позивача, а, навпаки, підтверджують законність дій посадових осіб митниці при здійсненні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару №1, №2.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 29.04.2015р.

У ході судового розгляду справи, судом встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПКФ Електропласт» зареєстровано як юридична особа за адресою: м. Дніпропетровськ, пров.Л.Мокієвської, буд.20 кв. 12, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 08.09.2011р.(а.с.58).

04.09.2014р. між ТОВ «ПКФ Електропласт» (покупцем) та «ZHEJIANG OUHAI INTERNATIONAL TRADE CORPORATION» (Китай) ( продавцем) було укладено зовнішньоекономічний контракт №ZH 246315 за умовами якого продавець зобов'язувався продати товар, найменування, ціна, марка, кількість і інші характеристики якого зазначені у Специфікаціях до цього контракту, які є його невід'ємною частиною (а.с.30-31).

Також, за умовами п.2.1, п.3.1, п.4.1, п.4.2 вказаного контракту було передбачено, що ціна за одиницю поставленого товару встановляється у доларах США, на умовах FOB Ningbo, Китай згідно з правилами Інкотермс-2010. Загальна вартість контракту складає 500 000 доларів США (п'ятдесят тисяч доларів США), разом з товаром продавець відправляє наступні документи: комерційний інвойс продавця; пакувальний лист, надання всіх документів повинно були на російській мові (а.с.30).

З метою здійснення митного оформлення товару, що надійшов на адресу позивача за вказаним вище контрактом, позивачем 04.12.2014р. було подано до митного оформлення Дніпропетровської митниці ВМД №110100000/2014/234026 із визначенням митної вартості товару, зокрема, за товар №1 - «листи з пластмаси - ізоляційні матеріали: скловолокно просочене епоксидними смолами без малюнку тиснення, полірування» за ціною контракту, яка склала 1,38 доларів США за кг; за товар № 2 - «листи з пластмас з продуктів полі приєднання (адитивної полімеризації): листи фторопластові» за ціною контракту, яка склала 6,82 доларів США за кг (а.с.93-95).

Разом з ВМД для підтвердження складової митної вартості товару позивачем були надані документи, які перелічені у графі 44 митної декларації, в тому числі інвойс на англійській мові від 27.08.2014р. №РІ-20140827, договір на транспортно-експедиторське обслуговування №6 від 22.10.2014р. та довідка ТОВ «ГУД ЛОГІСТІК» №8D від 01.12.2014р. про вартість витрат на перевезення товару у сумі 28840,00 грн. ( а.с.15-18,96).

У ході проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, митницею були виявлені розбіжності у поданих документах та на адресу позивача 05.12.2014р. в порядку проведення консультацій з декларантом митним органом було надіслано електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: митним органом зазначено, що були виявлені наступні розбіжності, а саме: в платіжних дорученнях №421,471,413 відсутнє посилання на інвойс №РІ-20140827 від 27.08.2014р.; в інвойсі №РІ-20140827 від 27.08.2014р. відсутній № контракту на дану поставку товару; в інвойсі №РІ-20140827 від 27.08.2014р. зазначені дані «Custumer:Electroplast Co.Ltd, що не відповідає фактичним даним назви (повинні бути дані: «Custumer:PKFElectroplast Co.Ltd. За вищевикладеного, у митного органу визивають сумніви у достовірності поданих відомостей та факту підробки зазначених документів та відповідно до вимог ч.2,3 ст.53 МК України під час консультацій декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, при цьому, зазначено, що відповідно до ч.6 ст.53 МК України декларант за бажанням має право надати інші документи для підтвердження митної вартості товарів (а.с.24).

Вищевказані витребувані митницею додаткові документи не були надані позивачем до митного оформлення та позивач відмовився надати документи для підтвердження митної вартості товару, при цьому, просив надати рішення про коригування митної вартості товарів, що підтверджується копією листа позивача за №05-12 від 05.12.2014р. (а.с.97).

У зв'язку з не наданням позивачем вищевказаних витребуваних митницею додаткових документів посадовою особою митниці були прийняті картка відмови у прийнятті митної вартості декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2014/00585 від 05.12.2014р., а також рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2014р. №110100000/2014/200239/1 за яким митницею було визначено митну вартість товару із застосуванням другорядного методу - 2г - резервний метод визначення митної вартості товару з урахуванням наявної у митного органу інформації - по товару № 1 за МД №110080000/2014/125341 від 24.10.2014р. з рівнем 1,838 доларів США за кг.; по товару № 2 за МД №125130005/2014/548378 від 27.10.2014р. з рівнем 10,085 доларів США за кг. (а.с.12-13,100-102).

В подальшому, у порядку, встановленому ч.7 ст.55 Митного кодексу України позивач скористався правом на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання за МД №110100000/2014/234223 від 05.12.2014р.(а.с.25-29).

Також 06.01.2015р. позивачем була подана скарга до Дніпропетровської митниці ДФС на вищевказані прийняті рішення за результатами розгляду якої 17.01.2015р. вказані вище рішення залишені без змін ( а.с.36-40).

Позивач не погоджується з вищевказаними рішеннями та просить визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2014/00585 від 05.12.2014р., а також і рішення митниці про коригування митної вартості товарів №110100000/2014/200239/1 від 05.12.2014р., оскільки, на думку позивача, у відповідача не було ніяких обгрунтованих підстав визначати митну вартість за іншим методом, ніж за методом вартості договору, що був заявлений позивачем у митній декларації від 04.12.2014р.

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Приписи ст. 4 Митного кодексу України визначають, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення здійснюється органом доходів і зборів відповідно до ст.54 Митного кодексу України.

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, а саме: упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи, встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів у разі неможливості визнання митної вартості, заявленої декларантом або уповноваженою ним особою.

Згідно до ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) додаткові документи.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Тобто, митниця, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органові, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.

Безумовно, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості.

В той же час, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки.

При цьому, за нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально - п.21 ст. 58 Митного кодексу України.

Так, як свідчать матеріали справи, митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості за митною вартістю за ціною договору (контракту) по товару № 1 - «листи з пластмаси - ізоляційні матеріали: скловолокно просочене епоксидними смолами без малюнку тиснення, полірування» за ціною контракту, яка склала 1,38 доларів США за кг; по товару № 2 - «листи з пластмас з продуктів полі приєднання (адитивної полімеризації): листи фторопластові» за ціною контракту, яка склала 6,82 доларів США за кг за МД №№110100000/2014/234026 від 04.12.2014р. (а.с.93-95).

В результаті проведення перевірки документів, які було подано до митного оформлення, встановлено, що документи, які підтверджують митну вартість товарів містять розбіжності, у тому числі і розбіжності стосовно числового значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості містять розбіжності та не містять всіх необхідних відомостей, а саме:

- в платіжних дорученнях №421,471,413 відсутнє посилання на інвойс №РІ-20140827 від 27.08.2014р.;

- в інвойсі №РІ-20140827 від 27.08.2014р. відсутній № контракту на дану поставку товару;

- в інвойсі №РІ-20140827 від 27.08.2014р. зазначені дані «Custumer:Electroplast Co.Ltd, що не відповідає фактичним даним назви (повинні бути дані: «Custumer:PKFElectroplast Co.Ltd (а.с.24).

У зв'язку з наведеним митним органом було складено електронне повідомлення декларанту 05.12.2014р. у якому зазначено вищевказані розбіжності у документах та те, що вказані надані документи визивають сумніви у достовірності поданих відомостей та факту підробки зазначених документів та зазначено,що відповідно до вимог ч.2,3 ст.53 МК України під час консультацій декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, при цьому, зазначено, що відповідно до ч.6 ст.53 МК України декларант за бажанням має право надати інші документи для підтвердження митної вартості товарів. (а.с.12,24,102).

У відповідь на вказане повідомлення митниці, позивачем 05.12.2014р. було відмовлено у наданні додаткових документів, при цьому, позивач просив надати рішення про коригування митної вартості товарів через неможливість надання додаткових документів, що підтверджується копією листа позивача за вих. №05-12 від 05.12.2014р. (а.с.97).

Наведені розбіжності та неповні відомості відображені у поданих позивачем документах не спростовані представником позивача у ході судового розгляду справи будь-якими належними та допустимими доказами.

Зазначене унеможливило перевірку автентичності товару, числового значення заявленої митної вартості та перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортований товар.

В той же час, судом було встановлено, що у ході проведення контролю визначення митної вартості митницею було здійснено співставлення-порівняння даних, які містяться у митній декларації, що подана для митного оформлення, з даними наявними у митного органу про ціну заявленого до митного оформлення товару, а саме: по товару № 1 за МД №110080000/2014/125341 від 24.10.2014р. з рівнем 1,838 доларів США за кг.; по товару № 2 за МД №125130005/2014/548378 від 27.10.2014р. з рівнем 10,085 доларів США за кг. (а.с.98-101).

Окрім того, із наданих суду документів у ході судового розгляду справи було встановлено, що розділ 2 контракту від 04.09.2014р. містить розбіжності щодо загальної вартості контракту, яка визначена у 500 000 доларів США, а прописом зазначено - «п'ятдесят тисяч доларів США»; у розділі 4 контракту передбачено надання всіх документів на російській мові, тоді як до митного оформлення позивачем був пред'явлений інвойс на англійській мові з найменуванням позивача та його адреси: ТОВ «Електропласт», м.Дніпропетровськ, пр.Г.Правди, буд. 35-А, оф.4, тоді як дійсна назва та юридична адреса позивача є інша - ТОВ «ПКФ Електропласт», м. Дніпропетровськ, пров. Л.Мокієвської 20/12 ; у довідці ТОВ «ГУД ЛОГІСТІК» від 01.12.2014р. №8D на підтвердження витрат на транспортування товару були зазначені витрати на перевезення, які складали 28840 грн., однак надані позивачем додаткові документи - рахунок на оплату № 10 від 01.12.2014р., платіжне доручення №545 від 15.12.2014р., акт надання послуг №19 від 06.12.2014р. та податкова накладна №40 від 06.12.2014р. свідчать про те, що позивачем за перевезення товару було сплачено 28877,00 грн., що не відповідає витратам, вказаним у довідці від 01.12.2014р. №8D,яка містить іншу суму - 28840 грн. (а.с.30, 80-84).

Отже, за таких обставин, наявність вищенаведених розбіжностей у поданих позивачем документах для митного оформлення товару та необхідність здійснення митним органом перевірки даних, зазначених у ВМД та їх уточненні, є очевидною.

Недостатність інформації для підтвердження заявленої позивачем митної вартості у наданих ним документах, розбіжності у числових значеннях складової митної вартості товару у наданих позивачем платіжних документах та наявність у митного органу іншої інформації про митну вартість товару, унеможливили застосування першого методу.

В той же час, згідно ст.59 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики;2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Враховуючи вищевикладене, з послідовним застосуванням методів визначення вартості товару, митну вартість товару митним органом було скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - 2г - резервним методом визначення митної вартості з урахуванням наявної у митного органу інформації - по товару № 1 за МД №110080000/2014/125341 від 24.10.2014р. з рівнем 1,838 доларів США за кг.; по товару № 2 за МД №125130005/2014/548378 від 27.10.2014р. з рівнем 10,085 доларів США за кг. (а.с.12-13,100-102).

Отже, виходячи з встановлених розбіжностей у назві та адресі покупця (позивача) у інвойсі, розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості у документах, наданих позивачем до митного оформлення, а також недостовірних (неповних) даних за якими неможливо було ідентифікувати платіж з імпортованою партією товару, наявність у митного органу інформації про митну вартість товару, що викликає сумніви у визначенні вартості митної вартості товару, яка була заявлена позивачем за вищевказаною ВМД та не надання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару за контрактом від 04.09.2014р., суд приходить до висновку, що прийняття посадовою особою оспорюваної картки відмови у прийнятті до митного оформлення товару та прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару з урахуваннях вищенаведених розбіжностей у документах, які не усунуті були позивачем, є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам Митного кодексу України.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, і частина 1 статті 71 КАС України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Представник позивача не навів жодних підстав та не надав будь-яких доказів на підтвердження протиправності прийнятих митним органом оспорюваних рішень з урахуванням того, що судом виявлено факти подання позивачем неповних та недостовірних (суперечливих) даних (документів) для визначення митної вартості товару за ціною контракту, які не спростовані будь-якими належними та допустимими доказами.

Судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення і доводи представника позивача про відсутність розбіжностей у числових значеннях для визначення митної вартості товару та відсутність недостовірних відомостей у найменуванні позивача і його адреси у інвойсі з огляду на те, що позивач надав суду комерційний інвойс №РІ-20140827 від 27.08.2014р. з найменуванням позивача та його адреси: ТОВ «ПКФ «Електропласт» м. Дніпропетровськ, пров. Л.Мокієвської, 20/12, який не слідував з товаром у порушення вимог розділу 4 контракту, не був наданий до митного оформлення, оскільки не містить будь-яких відміток митниці, в той час як митницею надано копію відповідного інвойсу складеного англійською мовою, який слідував з товаром, саме вказаний інвойс був пред'явлений до митного оформлення, так як має відбитки штампів митниць та який містить недостовірні відомості щодо найменування позивача та його адреси місцезнаходження (а.с.96).

Зазначене свідчить про те, що позивач, навіть, подаючи до суду документи, намагався приховати дійсні обставини з приводу надання достовірних даних до митного органу щодо визначення митної вартості товару.

При цьому, судом критично оцінюються надані на підтвердження фактичного місцезнаходження позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Г.Правди, буд.35-А копія договору оренди приміщення №7 від 01.01.2014р. та копії листів від ТОВ «Електропласт» щодо відсутності міжнародних поставок у даного підприємства у листопаді-грудні 2014р. з огляду на те, що вказані документи не були надані до митного оформлення для підтвердження достовірності відомостей, зазначених у інвойсі, а надані були лише суду у квітні 2015р., що не може судом розцінюватися як належні та допустимі докази на підтвердження правомірності та обґрунтованості заявленої митної вартості товару у митній декларації, поданій позивачем до митного оформленні у грудні 2014р.

Є неспроможними також і доводи представника позивача про те, що митницею не було проведено консультацій та повідомлення про надання додаткових документів позивач не отримував з огляду на те, що вказані твердження спростовуються тим, що сам позивач додав до позову копію електронного повідомлення митниці від 05.12.2014р. про необхідність подання додаткових документів, а відмова позивача у наданні додаткових документів на вимогу митниці підтверджена копією листа позивача датованого 05.12.2014р. про неможливість надання додаткових документів на вимогу митниці та прохання прийняття рішення про коригування митної вартості товару, який підписаний директором позивача (а.с.24,97).

Щодо посилань позивача на відсутність розбіжностей у числових значеннях у наданих документах, то вказані твердження спростовуються як змістом контракту від 04.09.2014р. в частині зазначення загальної суми контракту у 500000 доларів США, прописом зазначені інша сума - п'ятдесят тисяч доларів США, а також і наданими копіями платіжних документів, які свідчать, що понесені позивачем витрати на перевезення товару становлять іншу суму ніж була заявлена до митниці у довідці від 01.12.2014р. №8D замість 28840 грн., витрати на перевезення склали 28877 грн., що свідчить про наявність дійних розбіжностей у числових значеннях у витратах на перевезення товару, які були заявлені позивачем до митного оформлення та фактично понесені позивачем.

Не приймаються до уваги судом і твердження представника позивача про те, що зазначення у інвойсі номеру контракту не є його обов'язком з огляду на те, що на позивача покладено обов'язок надати до митного оформлення документи, що підтверджують визначення митної вартості за договором (контрактом) за яким здійснюється постачання товару згідно до Митного кодексу України, а отже, зазначення номеру контракту є безумовним обов'язком декларанта для підтвердження того, що саме за цим контрактом здійснюється поставка.

Судом також не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і судова практика Верховного Суду України від 29.05.2012р. та від 09.10.2012р., оскільки описані у вказаних судових рішенням обставини щодо прийняття митницею рішень без проведення відповідних консультацій з декларантом не співпадають з обставинами даної справи з огляду на те, що відповідачем, у даному випадку, у електронному запиті повно та об'єктивно було викладено, які розбіжності мають подані документи, проведено консультації з декларантом у ході яких митним органом у електронному запиту доведено до відома позивача наявність недоліків у поданих документах, запропоновано надання додаткових документів позивачем для підтвердження митної вартості товару, позивач відмовився від надання додаткових документів, а також звернено увагу позивача на те, що митниця має іншу інформацію щодо ціни такого товару, у зв'язку з чим необхідність підтвердження митної вартості у даній справі за викладених судом обставин та підстав була очевидною з урахуванням розбіжностей та недоліків, як містили подані позивачем документи.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи було доведено правомірність прийняття оспорюваних рішень належними та допустимими доказами у порядку і спосіб, що визначений нормами митного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши оспорювані рішення у відповідності до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Митним кодексом України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКФ Електропласт» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення №110100000/2014/200239/1 та картки відмови №110100000/2014/00585 від 05.12.2014р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанова, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 05.05.2015р.

Суддя С.О. Конєва