Справа № 643/20383/14-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р.Справа № 643/20383/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2015р. по справі № 643/20383/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області м.Харкова , Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання протиправними рішення, дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

12.12.2014р. до Московського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 із заявою до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області м. Харкова, в якій просить суд визнати протиправними бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О., постанову головного державного виконавця Панюкової О.О. про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2014р. та скасувати постанову від 24.10.2014р.

Позивачка 19.01.2015 до суду подала заяву про доповнення вимог, якою просив зобов'язати державного виконавця здійснити дії з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №643 /18573/13-а, виданим позивачу 12.08.14р.Московським районним судом.

В обґрунтування своїх вимог позивач ( стягувач у виконавчому проваджені ) посилається на те, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2013 року у справі №643 /18573/13-а Управлінням ПФУ в Московському районі м.. Харкова фактично в повному обсязі не виконана, перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90 % від заробітної плати починаючи з 04.08.2012 року не здійснено відповідно до ст. ст. 47,129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів " ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3- рп /2013 та відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум, також не здійснені.

При цьому, не перевіривши після відкриття виконавчого провадження фактичного виконання пенсійним органом в повному обсязі рішення суду, державним виконавцем Панюковою О.О. Постановою від 24.10.2014р. було закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №643/18573/13-а.

Бездіяльність головного державного виконавця та його рішення про закінчення виконавчого провадження ВП №44706746 за виконавчим листом №643/18573/13-а, постановлене 24.10.14р., - є протиправними, оскільки суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківські області Панюкової О.О. Визнано протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківські області Панюкової О.О. від 24.10.2014р. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківські області Панюкової О.О. від 24.10.2014р. Зобов'язано головного державного виконавця здійснити дії з примусового виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2013р. за виконавчим листом №643/18573/13-а, виданим 12.08.2014р. Московським районним судом.

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на відсутність у резолютивній частині рішення суду першої інстанції, яке підлягало виконанню, обов`язку здійснювати перерахунок без обмеження граничного розміру пенсії.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Від представника управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_1 подала письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року без змін.

Положеннями ч.1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Московським районним судом м. Харкова 09.12.2013 року було прийнято постанову у справі №643 /18573/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управлінням ПФУ в Московському районі м. Харкова, якою визнано протиправними дії УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії; зобов'язано Управління Пенсійного фонду в Московському районі здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90 % від заробітної плати починаючи з 04.08.2012 року відповідно до ст. ст. 47,129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів " ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" , рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3- рп /2013 і з урахуванням розмірів заробітної плати, зазначених у довідках Харківського апеляційного господарського суду №02 від 09.01.2013.року, №10, №11, №12 від 10.01.2013року та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. Постанову звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 р., постанову Московського районного суду м. Харкова 09.12.2013 по справі №643 /18573/13-а залишеною без змін 12.08.2014 р. Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 643 /18573/13-а про примусове виконання постанови суду від 09.12.2013 року.

На виконання постанови суду від 09.12.2013 року у справі №643 /18573/13-а за виконавчим листом №643/18573/13-а, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 09.09.2014р. Панюковою О.О було відкрито виконавче провадження. Постановлено боржнику ( Управлінню Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова ) добровільно виконати рішення суду негайно, про що повідомити державного виконавця. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця від 24.10.2014р. встановивши, що згідно відповіді, наданої Управлінням ПФУ державному виконавцю, рішення суду виконано у повному обсязі та пенсію ОСОБА_1 перераховано в розмірі 90% від заробітної плати, зазначеної у довідках Харківського апеляційного господарського суду №02 від 09.01.2013.року, №10, №11, №12 від 10.01.2013року, починаючи з 04.08.2012 року, а також керуючись п.8 ч. 1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження за виконавчим листом №643/18573/13-а було закінчено.

Отримавши постанову державного виконавця від 24.10.2014р про закінчення виконавчого провадження, (знайшовши в поштовій скриньці 05.11.12р.), та пенсію в жовтні 2014року в такому ж розмірі, як і за попередні місяці, позивач звернулася до УПФУ в Московському районі із заявою надати, в зв'язку із примусовим виконанням постанови суду від 09.12.2013 року, перерахунок пенсійних виплат щомісячно у розмірі 90% від заробітної плати без обмежень і з урахуванням розмірів заробітної плати, зазначених у довідках Харківського апеляційного господарського суду, починаючи з 04.08.2012рр., а також проведення відповідних виплат з урахуванням раніше виплачених сум, про що свідчить дата на вхідному штампі УПФУ в Московському районі -12.11.2014р.

На звернення від 12.11.2014р. Управління ПФУ не надало позивачу перерахунок щомісячних пенсійних виплат на виконання постанови суду від 09.12.2013 року.

Листом від 21.11.2014р. ( вих.№459/Г-3 ) повідомило ОСОБА_1, що пенсію їй перераховано відповідно до постанови суду від 09.12.2013 року по справі №643/18573/13-а та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року по цій справі. Щодо правомірності проведеного управлінням перерахунку по виконанню судових рішень ОСОБА_1 буде додатково повідомлена про результати отриманої відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( на лист від 20.11.2014 року (вих. №22515/30-02/1).

Листом від 11.12.2014р. ( вих.№459/Г-3 ) УПФУ повідомило ОСОБА_1, про надходження 08.12.2014 року до управління листа Головного управління ПФУ в Харківській області від 05.12.2014 р.№16638-02/30, в якому зазначено, що відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Судові рішення виконуються сторонами в межах покладених зобов'язань. При виконанні рішень судів враховується виключно той порядок та законодавство, які вказані в резолютивній частині судового рішення. Тому пенсія перерахована і виплачується ОСОБА_1 з додержанням вимог чинного законодавства.

Проте такий висновок, як і аналогічна позиція по справі управління пенсійного фонду, має протиріччя з висновками Московського районного суду м. Харкова та Харківського апеляційного адміністративного суду в рішеннях у справі №643 /18573/13-а, оскільки спір між сторонами у цій справі виник внаслідок перерахунку Управлінням ПФУ пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Московського районного суду від 05.03.2013р. у справі №643/1403/13-а, виходячи з розміру 80% заробітної плати працюючого державного службовця (замість 90%), та із застосуванням обмеження у 10 мінімальних розмірів заробітної плати, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду за захистом порушеного права. При цьому в резолютивній частині постанови визначено щодо перерахунку пенсії з урахуванням рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013.

Як зазначено в рішенні Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року «…позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова і отримує пенсію державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу" з 24 грудня 2010 року з розрахунку 90% від заробітку.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжує працювати суддею Харківського апеляційного господарського суду безстроково.

На підставі постанови Московського районного суду м Харкова від 05.03.2013 у справі №643/1403/13-а, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 р., УПФУ в Московському районі в м Харкові повинно здійснити перерахунок розміру пенсії за віком, яку позивачка отримує як державний службовець починаючи з 04.08.2012р. з урахуванням змін розміру посадового окладу у зв'язку зі зміною мінімальної заробітної плати згідно з довідками Харківського апеляційного господарського суду та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.6-9, 11-18).

Під час прийняття вищевказаних судових рішень Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3- рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2. абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання судців у відставці) було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

частину третю перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI;

статтю 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус судців" від 7 липня 2010 року N9 2453-VI;

абзац другий пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-УІ, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Вказаним Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року було встановлено, що положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-УІ та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-УІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім того, вказаним Рішенням встановлено, що останнє має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

У зв'язку з чим, 07.08.2013 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою, в якій з посиланням на вищевказане Рішення Конституційного Суду України просила здійснити перерахунок призначеної їй державної пенсії з 01.01.2012 року та з 01.01.2013 року відповідно до довідок про складові заробітної плати (оскільки втратила чинність стаття 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів", якою максимальний розмір пенсії був обмежений розміром 10 прожитковими мінімумами) (а.с.27).

Листом № 373/Г-3 від 16.08.2013 року Управління Пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова відмовило в здійсненні перерахунку та зазначило, що підстав провадити перерахунок немає, оскільки пенсія призначена згідно ст. 37 Закону України „Про державну службу", а на момент звернення за перерахунком посадові оклади держслужбовців не переглядалися.

Також в цьому листі Управлінням наведено перерахунок розміру пенсії, починаючи з 04.08.2012 року (з урахуванням змін розміру посадового окладу у зв'язку зі змінами заробітної плати з 01.07.2012, 01.10.2012, 01.12.2012, 01.01.2013 року) з якого вбачається, що процент розрахунку пенсії від заробітку зменшено з 90% до 80% та обмежено розмір сплачуваної ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 10 мінімальних розмірів прожиткового мінімуму ( з 01 01.2013р. сумою 8940,00 гривень ).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом про їх оскарження та зобов'язання УПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії позивача у розмірі 90% заробітної плати з 04.08.2012 року з урахуванням розмірів заробітної плати, зазначених у довідках Харківського апеляційного господарського суду № 2 від 09.01.2013 року, №№ 8, 9, 10, 11, 12 від 10.01.2013 року та провести відповідні виплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на виплату пенсії в розмірі 90 % заробітної плати працюючого державного службовця без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 04.08.2012 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.03.2013 року по справі № 643/1403/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень, щодо перерахунку пенсії - задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 04.08.2012 року з урахуванням змін розміру посадового окладу у зв'язку зі зміною мінімальної заробітної плати 01.07.2012 р., 01.10.2012 р., 01.12.2012 р., 01.01.2013 р. згідно з довідками Харківського апеляційного господарського суду за № 2 від 09.01.2013 р. № № 8, 9, 10, 11, 12 від 10.01.2013 р. та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується відповідачем в апеляційній скарзі, що перерахунок пенсії позивачці ОСОБА_1 було зроблено, однак, у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця (замість 90%) та із застосуванням обмеження у 10 мінімальних розмірів заробітної плати, з посиланням на те, що пенсія позивачеві призначена на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу", а Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року на вимоги даного Закону не розповсюджується.

Про такий порядок перерахунку їй пенсії позивач дізналась з відповіді УПФУ в Московському районі м. Харкова № 373/Г-3 від 16.08.2013 року на своє звернення від 07.08.2013 року (а.с.26), що зумовило звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Таким чином, спір між сторонами у справі виник внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 80% заробітної плати працюючого державного службовця (замість 90%), та із застосуванням обмеження у 10 мінімальних розмірів заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Так, призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року.

Частиною 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення віку, встановленого першим реченням цієї частини, право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Колегія суддів зазначає, що професійна діяльність судді підпадає під визначення державної служби, наведеного у положеннях ст.1 Закону України "Про державну службу".

Отже, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що робота позивачки на посаді судді не виключає її належності до категорії державних службовців, та не повинна слугувати підставою для обмеження її прав як державного службовця.

Положеннями ч.1 ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" і не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.

Частиною 2 ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років. Частиною 3 цієї статті визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно.

Наявними в матеріалах справи копіями довідок Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2013 року № 2, від 10.01.2013 року №№ 8, 9, 10, 11, 12 підтверджено, що розмір суддівської винагороди, яку ОСОБА_1 отримує на посаді судді Харківського апеляційного господарського суду, по основним видам оплати праці станом на вищевказані дати збільшився (а.с.19-24).

Так, згідно із вказаними довідками, з 01.01.2012 року суддівська винагорода для перерахунку пенсії ОСОБА_1 становить 14163,00 грн. (у т.ч. посадовий оклад - 9442,00 грн.), з 01.04.2012 року - 14440,50 грн. (у т.ч. посадовий оклад - 9627,00 грн.), з 01.07.2012 року - 14547,00 грн. (у т.ч. посадовий оклад - 9698,00 грн.), з 01.10.2012 року - 14757,00 грн. (у т.ч. посадовий оклад - 9838,00 грн.), з 01.12.2012 року - 14968,50 грн. (у т.ч. посадовий оклад - 9979,00 грн.), з 01.01.2013 року 18925,50 грн. (у т.ч. посадовий оклад - 12617,00 грн.).

У відповідності до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Матеріалами справи підтверджено та не оспорюється відповідачем по справі, що позивачем, починаючи з 01.01.2012 року зі свого грошового утримання судді (заробітна плата), сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Положеннями ч. ч. 2, 5 ст.37 закону України "Про державну службу" (в редакції від 07.10.2010 р.) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, cтраховий стаж позивачки станом на момент призначення пенсії відповідно до закону України "Про державну службу" (24.12.2010 року) складав повних 42 роки і 01 місяць, а стаж державного службовця повних 21 рік і 09 місяців ( станом на 01.08 2013р - 24 роки 05 місяців ).

Станом на 01.01.2013 року загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 44 роки 09 місяців 06 днів, стаж державної служби - 24 роки 05 місяців 06 днів (а.с.28).

Пенсія державного службовця була призначена позивачці в період дії Закону України "Про державну службу" від 07.10.2010 р. та виплачувалася відповідно до ст.37 цього Закону в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, що підтверджується розрахунком пенсії управління за період до виконання рішення суду Московського районного суду від 05.03.2013 року, яким встановлено процент розрахунку пенсії від заробітку - 90 відсотків.

З приводу посилань відповідача на те, що норми Закону N 3668-VI в частині, що встановлює обмеження максимального розміру пенсій, призначених на підставі Закону України "Про державну службу", не були визнані неконституційними, а тому, на думку відповідача, до пенсії позивача застосовується обмеження у 10 розмірів мінімальної заробітної плати, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VІ встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.

При цьому, приписами п.2 цього Розділу передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) та які влаштувалися на роботу до набрання чинності цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що пенсія була призначена позивачці з 24.12.2010 року, тобто, до набрання чинності Законом № 3668-VІ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача за період з 04.08.2012 року на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 05.03.2013 року по справі № 643/1403/13-а не мав права обчислювати пенсію позивача у розмірі меншому, ніж 90% заробітної плати працюючого державного службовця та обмежувати граничний розмір пенсії позивача.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 90% заробітної плати працюючого державного службовця згідно з довідками від 09.01.2013 року № 2, від 10.01.2013 року №№ 8, 9, 10, 11, 12 за період з 04.08.2012 року…»

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження відповідно до ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження " мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Враховуючи наявність протирічь в позиції апелянта з визначеннями у рішеннях судів, а ні державний виконавець, ні пенсійний орган, згідно ст. 170 КАС України не скористалися таким правом. Відповідні докази відсутні.

Суд вважає, що така бездіяльність державного виконавця та прийняття ним рішення про закінчення виконавчого провадження ВП №44706746 за виконавчим листом №643/18573/13-а, постановленого 24.10.14р. - є протиправними, оскільки суперечать вимогам закону.

Тому постанова головного державного виконавця Панюкової О.О. від 09.09.2014р. підлягає скасуванню з вчиненням виконавцем дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №643/18573/13-а.

Відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця)… мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про виконавче провадження» ( ч.4 ст. 82 ) також передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями ч.10 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другоюстатті 162 цього Кодексу, зокрема про: 1)визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; 2) про зобов'язання відповідача вчинити певні дії .

Отже, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2015р. по справі № 643/20383/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 26.05.2015 р.