Справа № 826/2065/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2065/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі - Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апарату Верховної Ради України про стягнення грошової допомоги при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з Апарату Верховної Ради України заборгованість із невиплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі тримісячної заробітної плати та середній заробіток за весь час затримки виплати вказаної допомоги.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року в задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі тримісячної заробітної плати згідно ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

Під час судового засідання позивач підтримала свою апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що судом першої інстанції було винесене законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з 13 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року працювала на посаді помічника-консультанта народного депутата України Ханенка С.М. Розпорядженням від 21 грудня 2014 року № 5869 позивач була звільнена з роботи у зв'язку із припиненням повноважень народного депутата України.

ОСОБА_2 27 жовтня 2014 року звернулася до народного депутата України Ханенка С.М. із заявою про виплату допомоги, передбаченої ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України». Згідно резолюції першого заступника керівника Апарату Верховної Ради України Совенка О.М. вказану заяву 28 жовтня 2014 року було взято до розгляду.

Однак, одноразова грошова допомога не була виплачена ОСОБА_2, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не перебувала у трудових відносинах із Апаратом Верховної Ради України, оскільки не була зарахована до штату відповідача та не мала обов'язків штатного працівника Апарату Верховної Ради України. У зв'язку з цим судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що Апарат Верховної Ради України не був зобов'язаний виплачувати ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу. Також суд першої інстанції зазначив, що вказана допомога не була виплачена позивачу не з вини відповідача, що унеможливлює застосування ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» (тут та надалі вказаний Закон вживається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються цим та іншими законами та прийнятим відповідно до них Положенням про помічника-консультанта народного депутата, яке затверджується Верховною Радою України.

Згідно абз. 3 ч. 3 ст. 34 вказаного Закону на чотирьох помічників-консультантів народного депутата поширюється дія Закону України «Про державну службу», їм присвоюється не вище ніж сьомий ранг державного службовця четвертої категорії, вони прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України або до виконавчих апаратів органів місцевого самоврядування.

Розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України від 25 січня 2013 року № 1269 ОСОБА_2 було переведено із 02 січня 2015 року на посаду помічника-консультанта народного депутата України Ханенка С.М. на час його депутатських повноважень з поширенням дії Закону України «Про державну службу» та присвоєно 7 ранг державного службовця.

Відповідно до ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_2 була звільнена із роботи саме у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата України Ханенка С.М.

Відповідно, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати, передбаченої ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

Визначаючи особу, яка зобов'язана забезпечити нарахування та виплату ОСОБА_2 зазначеної допомоги, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» та пояснень сторін, для кадрового та фінансового обслуговування позивач була прикріплена до Апарату Верховної Ради України.

Положеннями ч. 6 ст. 34 вказаного Закону прямо передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Згідно п. 1 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року № 769 (далі - Положення), Апарат Верховної Ради України є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України.

Одним із основних напрямів діяльності Апарату Верховної Ради України, згідно пп. 1,2 п. 10 розділу ІІ Положення, є забезпечення фінансування діяльності Верховної Ради України та її Апарату відповідно до видатків, передбачених кошторисом витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України та здійснення в межах наявних коштів матеріально-технічного забезпечення діяльності Верховної Ради України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що Апарат Верховної Ради України є належним відповідачем за вимогами про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при звільненні з роботи у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата.

Розмір зазначеної допомоги визначений ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» та становить три місячних заробітних плати.

На відміну від заробітної плати, розмір якої визначається виходячи із меж загального фонду, який встановлюється постановою Верховної Ради України для оплати праці помічників-консультантів, одноразова грошова допомога виплачується у чітко визначеному Законом розмірі, який не може бути змінений у залежності від наявності чи відсутності бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним зобов'язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати, передбаченому ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

Натомість, вимога ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Положеннями ч. 2 ст. 116 КЗпП України передбачено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У даному випадку, між сторонами даної справи відсутній спір про розмір допомоги. Натомість, існував спір про наявність у відповідача обов'язку щодо виплати одноразової грошової допомоги на користь позивача.

Відповідно, за правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України питання про наявність чи відсутність підстав для виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виплати допомоги Апарат Верховної Ради України буде вирішувати під час виплати такої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на даний час не настали обставини, з якими закон пов'язує нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме - здійснення з ОСОБА_2 остаточного розрахунку. У зв'язку з цим підстави для вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України - відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 27 березня 2015 року, та є підставами для її скасування і прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобовязати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати, передбаченому ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Постанова складена в повному обсязі 26 травня 2015 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С