Справа № 756/1624/15-а
Суддя: Шумейко О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.05.2015 Справа № 756/1624/15-а
Справа № 756/1624/15-а
Провадження № 2-а/756/91/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шумейко О.І.,

при секретарі Мишковець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Соломянського районного центру зайнятості м. Києва, Оболонського районного центру зайнятості м. Києва про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2013 року позивач звернулася до Соломянського районного центру зайнятості та отримала статус безробітного. З метою визначення розрахункового періоду для нарахування розміру допомоги по безробіттю позивач надала довідку про заробітну плату за шість місяців, яку вона отримувала в АБ «Укргазбанк». Крім того, у червні 2013 року позивач подала заяву до державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності. Реєстрацію позивача як суб'єкта підприємницької діяльності було припинено 29 серпня 2013 року. Позивач зазначає, що жодних доходів від здійснення підприємницької діяльності вона не отримувала, договорів як СПД не укладала. Отже, за основу для розрахунку допомоги по безробіттю відповідач повинен був взяти період з листопада 2012 року по квітень 2013 року, коли ОСОБА_1 працювала в АБ «Укргазбанк».

За таких обставин, позивач просить визнати протиправними дії відповідачів щодо призначення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі та зобов'язати відповідачів здійснити перерахунок розміру допомоги по безробіттю, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача недоплачену допомогу по безробіттю за весь час її виплати у розмірі 42185,58 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов, не заперечувала проти заміни відповідачів Соломянського районного центру зайнятості м. Києва, Оболонського районного центру зайнятості м. Києва на належного відповідача Київського міського центру зайнятості.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

30 травня 2013 року позивач була звільнена з посади начальника відділу безпеки корпоративного та роздрібного банкінгу управління безпеки активних операцій служби банківської безпеки ПАТ АБ «Укргазбанк» у зв'язку з скороченням штату працівників (п.4 ст. 40 КЗпП України).

03 червня 2013 року позивачем подано до державного реєстратора заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

За повідомленням державного реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Деснянського району м. Києва від 29 серпня 2013 року № 026083 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 29 серпня 2013 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 24)

04 вересня 2013 року позивач звернулася до Соломянського районного центру зайнятості м. Києва із заявою про надання статусу безробітного.

Відповідно до наказів Соломянського районного центру зайнятості м. Києва від 06 вересня 2013 року та 11 вересня 2013 року позивачу ОСОБА_1 надано статус безробітного з 04 вересня 2013 року, призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату.

У відповідності до положень ст. 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із ст. 55 Кодексу суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання, у тому числі, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 55 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

За правилами ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Аналіз вищенаведених положень закону дозволяє дійти висновку, що фізична особа має право на здійснення підприємницької діяльності, яка за своєю суттю є самостійна, ініціативна та систематична. Отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності не є невід'ємною рисою такої, оскільки підприємницька діяльність здійснюється особою на власний ризик та може бути збитковою. Фізична особа - підприємець відноситься до зайнятого населення, тобто має право займатися підприємницькою діяльністю, до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, який визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття.

Згідно з п. 4 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності.

Як убачається з матеріалів справи, районним центром зайнятості розраховано допомогу по безробіттю, виходячи з розрахункового періоду з лютого 2013 року по липень 2013 року, тобто за повні шість місяців, що передують припиненню державної реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Такі дії відповідача відповідають вимогам вищевказаних положень закону та є правомірними.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої допомоги по безробіттю.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої допомоги по безробіттю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Шумейко