Справа № 826/3644/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2015 року письмове провадження № 826/3644/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Огурцова О.П., Кузьменка В.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Вік Буд Трейд»
до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання прийняти нове рішення

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік Буд Трейд» (надалі - позивач або ТОВ «Вік Буд Трейд») з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (надалі - відповідач або Мінекономрозвитку України), в якому просило суд:

1. Визнати протиправним та скасувати повністю рішення відповідача № 4102-09/40 від 23.01.2015 року та № 4102-09/58 від 02.02.2015 року щодо відмови ТОВ «Бік Буд Трейд» у видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією.

2. Зобов'язати відповідача прийняти належне рішення у відповідності до чинного законодавства України рішення, а саме - надати ТОВ «Вік Буд Трейд» висновок щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією - контрактом № 106/2014/К-ВК від 22 вересня 2014 року.

Через канцелярію суду 20.04.2015 року представником позивача подана заява про зміну предмету позову, в якій він просив змінити предмет позову та викласти прохальну частину позовної заяви у наступній редакції:

1. Визнати протиправним та скасувати повністю рішення відповідача № 4102-09/58 від 02.02.2015 року щодо відмови ТОВ «Бік Буд Трейд» у видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією.

2. Зобов'язати відповідача прийняти належне рішення у відповідності до чинного законодавства України рішення, а саме - надати ТОВ «Вік Буд Трейд» висновок щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією - контрактом № 106/2014/К-ВК від 22 вересня 2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що в порушення положень Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2007 року № 1409, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією, що порушує права та законні інтереси позивача.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважаючи заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки під час прийняття рішення про відмову у наданні висновку про продовження строків розрахунків по зовнішньоекономічною операцією, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням представників сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем (покупець) укладено контракт від 22.09.2014 року № 106/2014/К-ВК (з урахуванням додатку до договору від 22.09.2014 року № 1 та змін до нього № 1 від 28.01.2015 року, додаткової угоди № 3 від 28.01.2015 року) з FORMTEC BP Spotka z o.o., м.Ситно, Республіка Польща (продавець), за умовами якого продавець продає, а покупець купує наступне обладнання: обладнання технологічної лінії для виробництва пінополістерольних плит з полістеролу - попередній вспінювач «SE 15.2 CS» циклічної дії для гранул піно-полістеролу, включаючи технологічний проект по підготовці необхідної інсталяції для прив'язки вузлів та механізмів даного обладнання до існуючого завдання покупця; пакетувальну машину б/у типу PPS01 2002 року для пінополістерольних плит в поліетиленову плівку, а покупець зобов'язується в момент підписання Контракту надати продавцю усі необхідні для проектування дані, а саме: будівельну документацію об'єкту (проекція та перетин надземної частини). Ціна обладнання включає в себе вартість комплектного обладнання, його упаковку і поставку на умовах FCA-SITNO Польща та складає 65 000,00 євро.

Згідно пункту 3.1. Контракту, продавець приступає до виготовлення обладнання з моменту підписання сторонами контракту та завершує його виготовлення і поставку не пізніше 22.10.2014 року, за умови виконання покупцем своїх зобов'язань, визначених в пункті 3.2.

Відповідно до пункту 3.2. Контракту продавець здійснює стовідсоткову передплату суми 65 000,00 євро. банківським переказом на рахунок продавця в строк, не пізніше ніж за три дні перед запланованою датою відвантаження обладнання.

Додатковою угодою від 12.01.2015 року № 1 до Контракту, сторони погодились про те, що строки виробництва обладнання по Контракту встановити 160 календарних днів з дати перерахування грошових коштів на валютних рахунок продавця, що підтверджується відміткою банку покупця на платіжному дорученні.

Додатковою угодою від 13.01.2015 року № 2 до Контракту, сторони погодились про те, що збільшення строку виробництва обладнання по Контракту, установленого на 160 календарних днів від 27.10.2014 року (дати перерахування грошових коштів на валютних рахунок покупця, що підтверджується відміткою банку покупця на платіжному дорученні № 1042 від 23.10.2014 року) пов'язане з оновленням технологій та використанням ноу-хау, технічного регламенту та технічних умов, стандартів, по яких виготовляється обладнання. Сторони погодились, що обладнання є складним технічним виробом, яке потребує установки, монтажу, пусконалагоджння, введення в дію за місцем експлуатації, гарантійного обслуговування.

У зв'язку зі зміною строків виробництва обладнання на 160 календарних днів від дати перерахування коштів (27.10.2014 року) згідно з Контрактом від 22.09.2014 року № 106/2014/К-ВК, позивач звертався до відповідача з листом від 12.01.2015 року, в якому просив продовжити строк розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом на 180 календарних днів від дати (27.10.2014 року) перерахування валютних цінностей (65000 євро) на розрахунковий рахунок продавця, які необхідні для виготовлення та транспортування відповідного обладнання на територію України.

За результатом розгляду зазначеного звернення позивача, відповідач надав відповідь від 23.01.2015 року № 4102-09/40 про відсутність правових підстав для видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією, що здійснюється відповідно до Контракту.

Листом від 23.01.2015 року за вих. № 3 позивач надіслав відповідачу, як додаток до листа від 12.01.2015 року, документи, які, на його думку, підтверджують те, що обладнання являється складним технічним виробом (вимагає монтажу, установки та пусконаладки), виробництво якого вимагає як мінімум 160 календарних днів та 20 календарних днів на підготовку до транспортування, транспортування та проходження митних процедур на території України, а саме: додаткову угоду від 13.01.2015 року № 2 до Контракту; платіжне доручення № 1042 від 23.10.2014 року, яке підтверджує факт здійснення зовнішньоекономічної операції; загальне креслення обладнання, та повторно просив відповідача продовжити строк розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом на 180 календарних днів від дати (27.10.2014 року) перерахування валютних цінностей (65000 євро) на розрахунковий рахунок продавця, які необхідні для виготовлення та транспортування відповідного обладнання на територію України.

За результатом розгляду звернення позивача від 23.01.2015 року за вих. № 3, відповідач листом від 02.02.2015 року № 4102-09/58 повідомив позивача, що його позиція щодо відсутності обґрунтування стосовно продовження строку поставки за Контрактом на 180 днів були висловлена у листі від 23.01.2015 року № 4102-09/40 та залишається незмінною у зв'язку з ненаданням позивачем додаткової інформації по суті викладених у зазначеному листі зауважень.

Позивач вважає відмову відповідача у видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією (оформлену листом № 4102-09/58 від 02.02.2015 року) протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, має всі законні підстави для отримання відповідного висновку, що стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідними позовними вимогами.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно частини 2 статті 6 зазначеного Закону, порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм віднесення операцій резидентів до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, а також умови видачі висновків щодо перевищення встановлених у статтях 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строків проведення розрахунків за такими операціями визначає Порядок продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціям, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2007 року № 1409 (надалі - Порядок).

За приписами підпункту 6 пункту 2 Порядку встановлено, що до операцій, що здійснюються резидентами, під час виконання договорів поставки складних технічних виробів, належать: імпортні операції з поставки устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з поставки складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів.

Таким чином, для віднесення зовнішньоекономічних операцій до операцій за договорами поставки складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів, необхідним є наявність таких критеріїв, а саме: поставка устаткування частинами та потреба в установці, монтажі, налагодженні, гарантійному обслуговуванні і введенні їх у дію на місці експлуатації.

В той же час, позивачем не подано суду доказів, як б підтверджували, що відповідне обладнання є складним технічним виробом, строк виготовлення та транспортування якого перевищує 180 днів.

За правилами пункту 3 Порядку, висновок стосовно віднесення операцій резидента до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, та продовження встановлених строків (далі - висновок) видається Мінекономрозвитку.

Згідно пункту 4 Порядку, для одержання висновку резидент подає Мінекономрозвитку такі документи:

1) складений у довільній формі лист-звернення, що містить дані про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення, із зазначенням суми заборгованості та обґрунтуванням необхідності продовження встановленого строку на певний період;

2) засвідчені в установленому порядку:

копія зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому зазначаються адреса та банківські реквізити іноземних контрагентів. Якщо договір укладено іноземною мовою, заявник додає його переклад на українську мову;

копії документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, вантажних митних декларацій, коносамента, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг).

При цьому, під час дослідження текстів звернень позивача до відповідача за отриманням відповідного висновку, судом встановлено, що позивачем не подавався відповідачу Контракт від 22.09.2014 року № 106/2014/К-ВК, а лише додаткова угода від 13.01.2015 року № 2 до нього. Поряд із цим, у зверненням позивача відсутні будь-які пояснення (обґрунтування) щодо складності обладнання. Крім того, позивачем не було надано допустимих доказів про погодження між покупцем та постачальником фактичної дати поставки обладнання.

Наведене свідчить порушення позивачем вимог пункту 4 Порядку (подання неповного пакету необхідних документів).

Мінекономрозвитку розглядає подані резидентом документи протягом 10 робочих днів після їх реєстрації і видає висновок або письмово відмовляє у його видачі із зазначенням підстави (пункт 7 Порядку).

Відповідно до пункту 9 Порядку, підставами для відмови у видачі висновку є:

1) подання резидентом документів:

з порушенням вимог, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

що містять недостовірну інформацію;

абзац четвертий підпункту 1 пункту 9 виключено

2) невідповідність поданих резидентом документів законодавству.

Таким чином, до виключної компетенції відповідача належить, як надання висновку стосовно віднесення операцій резидента до таких, що здійснюються за договорами, зокрема, поставки складних технічних виробів, так і надання відповідного висновку на продовження встановлених строків. Тобто, фактично, резидент не може самостійно визначати та відносити здійснювані ним зовнішньоекономічні операції за договорами (контрактами) до тої, чи іншої категорії операцій, перелік яких закріплено пунктом 2 Порядку та за якими надається можливість отримати висновок щодо продовження строків поставки.

В той же час, позивачем не подані суду докази отримання від відповідача висновку, що здійснювані ним операції за зовнішньоекономічним контрактом від 22.09.2014 року № 106/2014/К-ВК, відносяться до операцій в розумінні підпункту 6 пункту 2 Порядку.

При цьому, з аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем було самостійно віднесено здійснювані ним операції до категорії операцій, наведених у підпункту 6 пункту 2 Порядку, що є помилковим та суперечить наведеним правовим нормам.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд погоджується з відповідачем, що зовнішньоекономічна операція позивача за контрактом не відповідає критеріям, визначеним пунктом 2 Порядку, отже відсутні правові підстави для видачі позивачу відповідного висновку.

Крім того, як вбачається з матеріалі справи, позивач, фактично, повністю розрахувався за обладнання перед контрагентом шляхом слати йому стовідсоткової передплати за Контрактом (65 000,00 євро).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позивачу заявлених позовних вимог.

При цьому, щодо позовної вимоги № 2, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося раніше, видача відповідного висновку на продовження встановлених строків або відмова у його видачі, належить до виключної компетенції відповідача, тобто є його дискреційними повноваженнями.

згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення.

Аналогічна правова позиція підтверджується численною судовою практикою, зокрема, постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.07.2014 року у справі № К/800/62158/13 встановлено, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єкт владних повноважень, виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.69-71,94,160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Буд Трейд» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді О.П. Огурцов

В.А. Кузьменко