Справа № 619/4588/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року К/800/61781/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року по справі № 2-а/619/72/14 (619/4588/14а)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі

Харківської області (далі - Управління)

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 6 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов'язано відповідача призначити пенсію ОСОБА_4 за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши період роботи з 11 квітня 1990 року по 23 січня 1996 року на посаді складача вручну 3-го розряду в Дергачівській районній друкарні, починаючи з моменту звернення до Управління за призначенням такої пенсії з 7 серпня 2014 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 6 жовтня 2014 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 18 серпня 2014 року № 1906-02/2011 Управління відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з недостатністю пільгового стажу, а саме: відповідачем не зараховано період її роботи з 16 березня 1989 року (прийнята на посаду друкаря високого друку 3 розряду) по 23 січня 1996 року (з 11 квітня 1990 року - переведена на посаду складача 3 розряду, 23 січня 1996 року звільнена за власним бажанням)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує наявність трудового стажу для призначення пенсії є трудова книжка, що передбачено статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), що визначають право на пенсію, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, організацій.

Підтвердженням трудового стажу і роботи на посадах, яких працювала ОСОБА_4, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, судом визнано довідку від 7 лютого 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсій за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловікам - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінкам - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до Порядку застосування списків № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при розрахунку стажу роботи, який дає право на пенсію по віку на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок №383), на зазначених роботах працівник мав працювати повний робочий день, що означає зайнятість відповідною роботою не менше 80% робочого часу.

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Водночас, пунктом 4.5 Порядку №383 встановлено, що якщо з 21 серпня 1992 року атестація не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком №383.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 (далі Порядок №442) Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 1 вересня 1992 року (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підприємстві, де працювала позивач атестація її робочого місця проведена лише 21 лютого 2000 року, а тому період роботи з 21 серпня 1992 року і до дати проведення атестації до пільгового стажу не може бути зараховано.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-183а13 та від 10 березня 2015 року № 21-51а15.

Крім того, відповідно до пункту 2.14 Наказу Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (чинного на період роботи позивача) у графі 3 розділу «Відомості про роботу», якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватися у дужках.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки, підприємств, організацій або їх правонаступників.

В такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатком 5 Порядку № 637 затверджено форму довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, в даному випадку (досліджена судами попередніх інстанцій) надана позивачем пенсійному органу довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Поліграф» від 7 лютого 2013 року не відповідає вимогам Порядку № 637. Архівні довідки видані виробничим кооперативом «Архівіст» від 24 квітня 2012 року №В16 про стаж роботи та про розмір заробітної плати позивача видані не уповноваженим на те органом.

Аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку № 637, Порядку №383 та Порядку №442 дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 вказаного Закону є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 1, 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією та за результатами атестації умов праці.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за сукупності наведених обставин справи відмова Управління зарахувати період роботи позивача з 16 березня 1989 року по 24 січня 1996 року та період роботи з 11 квітня 1990 року по 24 січня 1996 року на посаді, включеній до списку № 2 до пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах, є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.