Справа № 804/2216/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 р. Справа № 804/2216/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового засіданняБурцевої Я.Е.
представника позивача Степанюк О.А. представника відповідача Потрогош Н.О., Бузунової К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтек-Пласт» до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на п. 138.8, п. 138.9 ст. 138, п. 198.2 ст. 198, ст. 201.1, 201.7 Податкового кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
При цьому позивач зазначає, що висновки відповідача в акті перевірки щодо нікчемності взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Глассфорд» документально нічим не підтверджені та ґрунтується лише на суб'єктивних домислах відповідача, що не може бути достатнім підтвердженням якихось порушень. Вартість виконаних робіт (наданих послуг), які були отримані ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, згідно договорів та актів виконаних робіт, правомірно була віднесена позивачем до виробничої собівартості продукції в якості інших прямих витрат з урахуванням вимог п. 138.8, п. 138.9 ст. 138 Податкового кодексу України.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Вказані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі Акту від 26.12.2014р. № 1659/04-16-22-01/35932603 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Хімтек-Пласт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.».
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Хімтек-Пласт»:
1)п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6, п.138.8 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за перевіряємий період всього у сумі 977246 грн., у тому числі за 1 кв. 2012р. на суму 103717 грн., 2 кв. 2012р. на суму 178393 грн., 3 кв. 2012р суму 130907 грн., 4 кв. 2012р. на суму 192583 грн., за 2013р. на суму 371646 грн.;
3)п. 57.1 ст.57 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством занижено авансові внески з податку на прибуток підприємств за 2012р. по строку з 01.03.2013р. по 28.02.2014р.; занижено авансові внески з податку на прибуток підприємств за 2013р. по строку з 01.03.2014р. по 30.11.2014р. на суму 278734,50грн. Таким чином, ТОВ «Хімтек-пласт» за період сплати авансових внесків за 2012р. будуть нараховані штрафні санкції.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
За змістом п.п. 75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. (п. 77.6 ст. 77 Податкового кодексу України).
Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. (п. 81.1 ст. 88 Податкового кодексу України).
Як вбачається із змісту акту від 26.12.2014р. № 1659/04-16-22-01/35932603 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Хімтек-Пласт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.», документальна планова виїзна перевірка була проведена на підставі наказу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 938 від 27.10.2014р. та відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єкта господарювання на IV квартал 2014р.
Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг;
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку. (п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:
ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;
для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;
для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.
Пунктами 11.5 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Судом встановлено, що 05.03.2012р. між ТОВ «Хімтек-пласт» та ТОВ «Глассфорд» укладено договір купівлі-продажу №0503/1 та 01.01.2012р. додаткова угода №1 до договору №0503/1. Предметом даного договору є продаж товару продавцем та прийняття товару покупцем згідно накладних та оплата за товар на умовах даного договору. Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент підписання видаткових накладних, а відвантаження товару здійснюється з адреси, яка вказана продавцем і підтверджена видатковими накладними зі складу продавця, що підтверджується підписаними видатковими накладними.
Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Отримання товару підтверджується довіреностями, наказами на відрядження та посвідченнями про відрядження.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Разом з тим, ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому органи державної податкової служби України не позбавлені права та можливості вжити необхідних заходів у тому числі примусового характеру до порушників податкового законодавства - ТОВ «Глассфорд» (анулювати реєстрацію платника ПДВ, донарахувати суму податку, звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації тощо).
Чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що діяльність ТОВ «Хімтек-пласт» була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вимоги переважно з контрагентом-посередником, який не виконував своїх зобов'язань та порушував приписи господарського і цивільного законодавства, правила податкового обліку.
Данні документів наданих позивачем, які підтверджують проведення господарської операції не спростовані, а доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Проте, з таким висновком податкового органу погодитися не можна з огляду на наступне.
Відповідно до п.138.1. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:
витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:
інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Витрати операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку;
витрати банківських установ, до яких відносяться:
а)процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу;
б)комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління;
в)від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів;
г)від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу;
ґ)суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу;
д)суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
е)витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг);
є)витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна;
ж)інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг;
з)інші витрати, передбачені цим розділом. (п. 138.1.1 ст. 138 Податкового кодексу України.)
Пунктом 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. (п. 138.4. ст. 138 Податкового кодексу України.)
Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу. (п. 138.6. ст. 138 Податкового кодексу України.)
Згідно п.138.8. ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:
прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну);
до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку;
до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;
платники податку - ліцензіати з виробництва електричної та/або теплової енергії, які використовують для виробництва електричної та/або теплової енергії вугілля та/або мазут, до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг протягом року до прямих матеріальних витрат замість вартості витраченого в технологічному процесі вугілля та/або мазуту, включають суму резерву запасу палива (вугілля та/або мазуту), який створюється для безперебійного постачання електричної енергії споживачам.
Сума резерву запасу палива визначається самостійно платником податку щомісяця на основі середньомісячної вартості придбаного палива (вугілля, мазуту) за попередній рік, але не менше фактичної вартості придбаного протягом поточного місяця палива (вугілля, мазуту). В кінці звітного року створений резерв корегується на вартість витраченого в технологічному процесі палива (вугілля, мазуту), а саме:
якщо фактична вартість витраченого в технологічному процесі палива (вугілля, мазуту) протягом звітного року більша, ніж сума нарахованого за звітний рік резерву, то собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг збільшується на суму різниці між вартістю витраченого в технологічному процесі палива та нарахованого резерву за результатами звітного року;
якщо фактична вартість витраченого в технологічному процесі палива (вугілля, мазуту) протягом звітного року менша, ніж сума нарахованого за звітний рік резерву, то собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг зменшується на суму різниці між вартістю витраченого в технологічному процесі палива та нарахованого резерву за результатами звітного року;
платники податків - ліцензіати з передачі та/або постачання електричної та/або теплової енергії у звітному податковому періоді до собівартості реалізації електричної та/або теплової енергії, надання послуг з передачі та/або постачання електричної та/або теплової енергії також включають фактично понесені в такому звітному періоді витрати з придбання електричної та/або теплової енергії;
До складу загальновиробничих витрат включаються:
а)витрати на управління виробництвом (оплата праці працівників апарату управління цехами, дільницями відповідно до законодавства тощо; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу, працівників апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо);
б)амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення;
в)амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення;
г)витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення;
ґ)витрати на вдосконалення технології та організації виробництва (оплата праці та внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу, працівників, зайнятих удосконаленням технології та організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, придбаних комплектувальних виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій);
д)витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень;
е)витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього Кодексу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу, робітників та працівників апарату управління виробництвом; витрати на здійснення технологічного контролю за виробничими процесами та якістю продукції, робіт, послуг);
є)витрати на охорону праці, техніку безпеки, понесені відповідно до законодавства;
ж) суми витрат, пов'язаних із підтвердженням відповідності продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу, встановленим вимогам відповідно до Закону України "Про підтвердження відповідності";
з)суми витрат, пов'язаних з розвідкою/дорозвідкою та облаштуванням нафтових та газових родовищ (за винятком витрат на спорудження будь-яких свердловин, що використовуються для розробки нафтових та газових родовищ, понесених з моменту зарахування таких свердловин до експлуатаційного фонду, а також інших витрат, пов'язаних з придбанням/виготовленням основних засобів, які підлягають амортизації згідно із статтею 148 цього Кодексу);
и)інші загальновиробничі витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталей, напівфабрикатів, інструментів із складів до цехів і готової продукції на склади); нестачі незавершеного виробництва, нестачі і втрати від псування матеріальних цінностей у цехах у межах норм природного убутку згідно із затвердженими центральними органами виконавчої влади та погодженими Міністерством фінансів України нормативами.
Як вбачається з матеріалів справи, первинні документи, які підтверджують отримання товару від ТОВ «Глассфорд» за Договором купівлі-продажу №0503/1 від 05.03.2012р. були належним чином оформлені та підписані сторонами, факт відпуску-отримання товару підтверджується видатковими накладними, що є первинними документами, які підтверджують факт отримання товару і мають всі обов'язкові реквізити первинного обліку, що встановлені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому висновок відповідача про завищення валових витрат на суму 166219,91 грн. є безпідставним.
Готовою продукцією заводу по виробництву поліпропіленових виробів вважати упаковані годні мішки поліпропіленові. Інші вироби (нитка, рукав, не упаковані мішки, ламінована тканина) є незавершеним виробництвом і можуть бути визнані готовою продукцією лише у разі їх реалізації покупцю в тому вигляді, в яком, вони знаходяться. Витрати незавершеного виробництва визначати і оцінювати за результатами інвентаризації на осатаній день звітного місяця. Для цілей бухгалтерського та податкового обліку собівартості готової продукції планову калькуляцію собівартості не проводити. Формування собівартості готової продукції проводити, виходячи з фактичних витрат сировини, матеріалів, електроенергії, а також інших витрат, перелічених в п. 3 даного наказу, тобто фактично понесених на виробництво витрат. Одиницею калькулювання є кілограм готової продукції.
На виконання Наказу № 3-пр від 03.01.2011р. «Про виробництво мішків поліпропіленових та облік витрат», вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" та Податкового Кодексу України - вищезазначені статті витрат були відображені позивачем у Розшифровках витрат paxунку 23./4 по виробництву готової продукції та по виробництву упаковочних матеріалів по позивачу протягом 2012р. - 2013р. Обсяги/вартість сировини та основних матеріалів, що утворювали основу вироблюваної продукції (поліпропілен та добавка) у період січень 2012р. - грудень 2013р. підтверджуються актами на списання матеріалів за період січень 2012р. - грудень 2013р. Факт передачі поліпропілену зі складу позивача на дільницю по виробництву мішків також підтверджується матеріальними звітами по руху основних матеріалів (поліпропілен, добавки фарбуючої) на ЗПВ (який є структурним підрозділом позивача) за період січень 2012р. - грудень 2013р. Також позивачем протягом січень 2012р. - грудень 2013р. складалися бухгалтерські довідки щодо розподілу загальновиробничих постійних та змінних витрат на вироблену продукція, які були складені за результатом виробничого процесу. Крім того, протягом січня 2012р. - грудня 2013р. на підприємстві станом на перше число кожного звітного місяця, комісією складалися акти на незавершене виробництво, в яких відображалася кількість та вага якісних не упакованих мішків та кількість та вартість всієї продукції у незавершеному виробництві. Також, за підсумками кожного календарного місяця на підприємстві складалися звіти про вироблену продукцію на ЗПВ по виготовленню поліпропіленових мішків протягом січень 2012р. - грудень 2013р.
Щодо врахування нестач у незавершеному виробництві, суд зазначає наступне.
Пунктом 138.8.5 ст. 138 Податкового кодексу України зазначено, що до складу загальновиробничих витрат включаються:
а)витрати на управління виробництвом (оплата праці працівників апарату управління цехами, дільницями відповідно до законодавства тощо; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу, працівників апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо);
б)амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення;
в)амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення;
г)витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення;
и)інші загальновиробничі витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталей, напівфабрикатів, інструментів із складів до цехів і готової продукції на склади); нестачі незавершеного виробництва, нестачі і втрати від псування матеріальних цінностей у цехах у межах норм природного убутку згідно із затвердженими центральними органами виконавчої влади та погодженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, нормативами.
Згідно із п.140.3 ст.140 Податкового кодексу України до витрат не включається сума фактичний втрат товарів, крім втрат у межах норм природного убутку чи технічних (виробничих) втрат та витрат із розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, що не перевищують розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, або іншим органом, визначеним законодавством України.
Установлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється (п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України).
Таким чином, собівартість готової продукції (в частині матеріалів) розраховується виходячи з норм списання матеріалів, розроблених на підставі проведених технологічних випробувань до початку виробничих робіт.
Згідно наказу № 4-пр від 01.04.2011р. «Про встановлення допустимих норм технічно неминучого браку та нестач у незавершеному виробництві» до нестач у незавершеному виробництві належать, зокрема, технологічні втрати та безвозвратні відходи.
Зокрема, у вказаному наказі № 4-пр від 01.04.2011р. підприємством на підставі пп. 138.8.5 п.138.8 ст.138 та п.138.7 ст.138 Податкового Кодексу України та для забезпечення господарської діяльності підприємства, податкового та бухгалтерського обліку наказано, що на підставі проведених випробувань та складеної технологічної карти встановити коефіцієнт переробки вихідної сировини (поліпропілені) у розмірі 1,081. При цьому безвозвратні відходи становлять 2,55% вихідної сировини, возвратні відходи - 0,3%, технологічні втрати - 4,55%, в цілому 7,5%. На період освоєння нового обладнання, нових видів сировини і продукції ті навчання виробничого персоналу допустимі норми втрат збільшуються на 2% без видання додаткового наказу і становлять 9,5% в цілому, в тому числі безвозвратні відходи становлять 2,55% вихідної сировини, возвратні відходи - 0,3%, технологічні втрати - 4,55%. Коефіцієнт переробки вихідної сировини (поліпропілену) становить 1,105. Також, встановлено допустимі норми браку при виробництві у розмірі 6% при нормальних умовах. На період освоєння нового обладнання, нових видів сировини і продукції ті навчання виробничого персоналу допустимі норми браку на конкретній дільниці збільшуються на 2% і становлять 8% без видання додаткового наказу.
Вищезазначені показники та коефіцієнти були визначені позивачем на підставі проведених випробувань згідно наказу від 28.12.2010р. «Про проведення випробувань для встановлення норм технічно неминучого браку та нестач у незавершеному виробництві» та Акту проведених випробувань від 01.04.2011р. та складеної Технологічної карти при нормальних умовах від 01.04.2011р.
Наказом № 1-пр від 28.09.2012р. наказано, у зв'язку з введенням в експлуатацію нового обладнання (ткацьких верстатів) та навчанням виробничого персоналу, плинністю кадрів та перепадами електричної напруги в період з 28.09.2012р. по 31.12.2012р. використовувати норми втрат, передбачених технологічною картою при несприятливих умовах та встановлених п.2 Наказу № 4-пр від 01.04.2011р., а саме: безвозвратні відходи становлять 2,55% вихідної сировини, возвратні відходи - 0,3%, технологічні втрати - 4,55%, всього 9,5%. Коефіцієнт переробки вихідної сировини (поліпропілену) встановити 1,105. Допустимі норми браку встановити у розмірі 8%. З 01.01.2013р. використовувати норми втрат та норми браку, вказані в п.1 Наказу № 4-пр від 01.04.2011р. без видання додаткового наказу.
Статті витрат у розрізі найменувань/одиниць/кількості/ціни/суми/проводок були відображені позивачем у розшифровках витрат рах. 23./4 по виробництву готової продукції.
Відповідно до п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999p., собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством в обліковій політиці.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 p. № 996-XIV, підприємство самостійно визначає за погодженням з власником , (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.
Згідно п.п.14.1.27 п.14.1 ст.4 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п.п.14.1.228 п.14 ст.14 Податкового кодексу України, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку - до застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.
Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. (п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України).
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що висновок податкового органу про завищення позивачем показника собівартості реалізованої продукції на суму 1763914,40 грн. та завищення адміністративних витрат на суму 2055,65 грн. та витрат на збут в сумі 1069,50 грн. є необґрунтованим.
Також, відповідачем зроблено висновок, що списання на витрати ТМЦ позивачем було зроблено без наявності підтверджуючих первинних документів щодо придбання та оприбуткування вищезазначених ТМЦ, в результаті чого, на думку податкового органу, позивачем завищено показник собівартості реалізованої продукції на суму 596319 грн.
Проте, з таким висновком погодитися не можна з огляду на те, що факти оприбуткування та списання ТМЦ в процесі виробництва позивачем метало пластикових конструкцій підтверджуються Картками складського обліку матеріалів №№34-36, №48, №64, №69, Матеріальними звітами по руху ТМЦ на дільниці з виготовлення метало пластикових конструкцій за березень-грудень 2012р., Актами на списання матеріалів та Відомостями «матеріали» за березень-грудень 2012р. Факт оприбуткування та списання ТМЦ в процесі виробництва позивачем поліпропіленових мішків у 2012-2013р.р. підтверджуються Актами списання матеріалів. Факт передачі поліпропілену зі складу позивача на дільницю по виробництву мішків підтверджується Матеріальними звітами по руху основних матеріалів (поліпропілену, добавки фарбуючої) на ЗВП (який є структурним підрозділом позивача) за період з січня 2012р. по грудень 2013р., Розшифровками витрат по рах. 23./4 по виробництву готової продукції за період з січня 2012р. по грудень 2013р., Розшифровками витрат по рах. 23./4 по виробництву упаковочних матеріалів за період з січня 2012р. по грудень 2013р., бухгалтерських довідках щодо розподілу загальновиробничих постійних та змінних витрат на вироблену продукцію за період з січня 2012р. по грудень 2013р., Актами на незавершене виробництво (щодо не упакованих мішків) за період з січня 2012р. по грудень 2013р., Актами на незавершене виробництво (щодо не упакованих мішків) за період з січня 2012р. по грудень 2013р., Актами на незавершене виробництво (щодо всієї продукції) за період з січня 2012р. по грудень 2013р. Крім того, факти оприбуткування та списання інших ТМЦ за період з січня 2012р. по грудень 2013р. підтверджуються Матеріальними звітами по рах. 204 (тара та тарні матеріали), Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ по рах.203 (ПММ), Актами на списання по рах. 209, Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ по рах.22, Актами на списання матеріалів (рах. 22), Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ по рах.209 (ПММ), Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ по рах.207, Актами на списання матеріалів (рах. 207), Актом на списання матеріалів від 30.04.2012р., Картками складського обліку по кожному матеріалу.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем у повному обсязі виконані приписи податкового законодавства та бухгалтерського обліку та правомірно включені суми до складу собівартості, а висновок податкового органу про завищення позивачем показника собівартості реалізованої продукції на суму 596319 грн. спростовується наявними у справі доказами.
Щодо висновку відповідача про порушення п. 138.2, п.138.4, п. 138.6, п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України позивачем, в результаті чого ТОВ «Хімтек-пласт» завищено показники собівартості реалізованої продукції на суму 2110798,82 грн., у зв'язку із не підтвердженням реальності отримання ТОВ «Хімтек-пласт» ТМЦ та послуг від ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_7, суд зазначає наступне.
Між ТОВ «Хімтек-пласт» (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Виконавець) було укладено Договір №0209 від 02.09.2013р., предметом якого є нанесення Виконавцем на поліпропіленових мішках наданих Замовником флексодруку. Кількість мішків, що надаються та вартість послуг з флексодруку вказуються в накладних та актах виконаних робіт, передача мішків робиться згідно накладних, в яких вказується кількість переданого товару, всі зобов'язання по доставці мішків Виконавцю та їх поверненню Замовнику несе Виконавець, оплата за даною угодою робиться за фактом виконаних робіт згідно виставлених Виконавцем рахунків і актів виконаних робіт. Також, до Договору була складена кільцева довіреність №24, в якій зазначені матеріально-відповідальні особи одержувача.
Мішки були передані Замовником Виконавцю за видатковою накладною №ХП0000088 від 02.09.2013р. в кількості 341000 шт., за видатковою накладною №511 від 03.09.2013р. в кількості 178500 шт., за видатковою накладною №516 від 10.09.2013р. в кількості 178500 шт., Транспортування мішків підтверджується товарно-транспортною накладною №188 від 02.09.2013р., № 511, № 511.1, №511.2 від 03.10.2013р. №516 від 10.10.2013р., №516.1 від 10.10.2013р.
27.09.2013р. за видатковою накладною №ВІ-27/09 було здійснено повернення готової продукції Замовнику після нанесення флексодруку в кількості 141000 шт. мішків.
18.10.2013р. за видатковою накладною №ВІ-10/10-1 було здійснено повернення готової продукції Замовнику після нанесення флексодруку в кількості 357000 шт. мішків.
Повернення мішків Замовнику без флексодруку в кількості 178500 шт. було здійснено за видатковою накладною №ВІ-30/10-1 від 30.10.2013р.
Транспортування мішків підтверджується товарно-транспортними накладними.
Також, 10.01.2012р. між ТОВ «Хімтек-пласт" (Покупець) та ФОП ОСОБА_8 (Продпвець) було укладено Договір №1001 предметом якого є поставка товару згідно виставлених рахунків та видаткових накладних. Всі зобов'язання по доставці ТМЦ на склад Покупця несе Постачальник. Покупець робить оплату за товар на поточний рахунок Постачальника по факту постачання протягом трьох років. Також, до Договору була складена кільцева довіреність №28, в якій зазначені матеріально-відповідальні особи одержувача.
Також, 03.01.2013р. між ТОВ «Хімтек-пласт" (Покупець) та ФОП ОСОБА_8 (Продавець) було укладено Договір №0301 предметом якого є поставка товару згідно виставлених рахунків та видаткових накладних, всі зобов'язання по доставці ТМЦ на склад Покупця несе Постачальник, Покупець робить оплату за товар на поточний рахунок Постачальника по факту постачання протягом трьох років. Також, до Договору була складена кільцева довіреність №23, в якій зазначені матеріально-відповідальні особи одержувача.
На виконання умов даного договору Продавцем були виписані наступні документи:
24.09.2011р. Між ТОВ «Хімтек-пласт» (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) було укладено Договір №2409, предметом якого є нанесення Виконавцем на поліпропіленових мішках наданих Замовником флексодруку та/або здійснення швейних операцій. Кількість мішків, що надаються та вартість послуг вказуються в накладних та актах виконаних робіт, передача мішків робиться згідно накладних, в яких вказується кількість переданого товару, оплата за даною угодою робиться за фактом виконаних робіт згідно виставлених Виконавцем рахунків і актів виконаних робіт. Також, до Договору була складена кільцева довіреність №30, в якій зазначені матеріально-відповідальні особи одержувача.
28.09.2012р. за видатковою накладною №СМ-28/09-1 було здійснено повернення готової продукції Замовнику після нанесення флексодруку в кількості 328000 шт. мішків.
Повернення мішків без флексодруку в кількості 328000 шт. було здійснено за видатковою накладною №СМ-28/09 від 28.09.2012р.
Транспортування мішків підтверджується товарно-транспортними накладними.
Транспортування мішків підтверджується товарно-транспортною накладною №232 від 02.02.2012р., № 233 від 06.11.2012р., № 235 від 14.11.2012р., №241, №242 від 26.11.2012р.
Повернення мішків без підшиву в кількості 143800 шт. було здійснено за видатковою накладною №СМ-29/11 від 29.11.2012р.
Транспортування мішків Замовнику підтверджується товарно-транспортними накладними.
Також, за видатковою накладною №ХП00000038 від 01.03.2013р. були передані мішки в кількості 150000 шт. Транспортування мішків підтверджується товарно-транспортною накладною №38, №38.1, №38.2 від 01.03.2013р.
15.03.2013р.. за видатковою накладною №Кос15/03 було здійснено повернення готової продукції Замовнику після підшиву в кількості 150000 шт. мішків.
Транспортування мішків Замовнику підтверджується товарно-транспортними накладними.
01.02.2011р. між ТОВ «Хімтек-пласт" (Покупець) та ФОП ОСОБА_6 (Продавець) було укладено Договір №0102 предметом якого є поставка товару згідно виставлених рахунків та видаткових накладних, всі зобов'язання по доставці ТМЦ на склад Покупця несе Постачальник, покупець робить оплату за товар на поточний рахунок Постачальника по факту постачання протягом трьох років. Також, до Договору була складена кільцева довіреність №27, в якій зазначені матеріально-відповідальні особи одержувача.
01.02.2012р. між ТОВ «Хімтек-пласт" (Покупець) та ФОП ОСОБА_7 (Продавець) було укладено Договір №1/021 предметом якого є поставка товару згідно виставлених рахунків та видаткових накладних, всі зобов'язання по доставці ТМЦ на склад Покупця несе Постачальник. Покупець робить оплату за товар на поточний рахунок Постачальника по факту постачання протягом трьох років. Також, до Договору була складена кільцева довіреність №21, в якій зазначені матеріально-відповідальні особи одержувача.
Доводи відповідача про те, що ФОП ОСОБА_8 не може мати господарські взаємовідносини із позивачем через те, що перебував з позивачем у трудових відносинах в цей період, не приймаються судом до уваги, оскільки, чинне законодавство не забороняє найманому працівнику, у вільний від роботи час, займатись підприємницькою діяльністю. Крім того, ФОП ОСОБА_8 не був зобов'язаний виконувати всі зобов'язання перед позивачем виключно особисто, адже він не позбавлений права залучати до виконання своїх зобов'язань перед контрагентами третіх сторін (в т.ч. інших ФОП), в т.ч. по договорам підряду та ін.
Відповідно до пункту 1 статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку».
Вказані дії повністю відповідають поняттю «господарська діяльність» згідно п. 14.1.36 Податкового кодексу України, в якому визначено господарську діяльність особи як діяльність, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорам.
Головним критерієм є те, що найманий працівник має право займатись підприємницькою діяльністю виключно у вільний від роботи час.
Факт оприбуткування та списання ТМЦ, які були отримані від ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_6 підтверджується безпосередньо Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ (по рахунку 209), які були складені протягом 2013р., Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ (по рахунку 22), Матеріальними звітами по руху ТМЦ на складі ЗПВ (по рахунку 207).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 05 травня 2015 року

Суддя О.В. Серьогіна