Справа № 820/19547/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 820/19547/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "МЕЛЕХІВСЬКЕ" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. по справі № 820/19547/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "МЕЛЕХІВСЬКЕ"

до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області треті особи Відділ Держземагенства у Нововодолазькому районі Харківської області , ОСОБА_1

про скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

04 грудня 2014 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Мелехівське ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, в якій просив суд скасувати розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області №283 від 30.07.2013 року "Про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та видачу правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядженням №441 від 27 грудня 2002 року "Про надання в оренду ТОВ СП "Мелехівське" Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області було передано ТОВ СП "Мелехівське" земельні ділянки по невитребуваним (не переоформленим) сертифікатам на право на земельну частку (пай) згідно списку, що додається по Мелихівській сільській раді із земель реформованого КСП "Труд" згідно укладеного договору оренди". Розпорядженням розпорядженням №283 від 30 липня 2013 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області виділено ОСОБА_1 земельну частку (пай), ріллю, в натурі згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП "Труд", відповідно до викопіювання земельна ділянка № НОМЕР_1 та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,2654 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення колективної власності КСП "Труд" та видано правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме, свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Однак, вказане розпорядження прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки фактично земельна ділянка знаходиться у користуванні ТОВ СП "Мелихівське" на підставі діючого Договору оренди невитребуваних (не переоформлених) земельних часток (паїв) від 30 грудня 2002 року, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Мелехівське" до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, треті особи - Відділ Держземагентства у Нововодолазькому районі Харківської області, ОСОБА_1 про скасування розпорядження - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30 грудня 2002 року між Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Мелихівське" було укладено Договір оренди не витребуваних (не переоформлених) земельних часток (паїв).

Відповідно до умов пункту 1 Договору оренди, Нововодолазька районна державна адміністрація Харківської області на підставі розпорядження № 441 від 27 грудня 2002 року "Про падання в оренду ТОВ "Мелихівське" земельних ділянок по не витребуваним (не переоформленим) сертифікатам на право на земельну частку (пай) передає, а ТОВ СП "Мелихівське" приймає в оренду невитребувані (не переоформлені) земельні частки (паї), які знаходяться на території Мелихівської сільської ради розміром 450,80 умовних кадастрових гектарів, вартістью на 1995 р. 1616496 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження прийняте відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України, площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд). При обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які перебували у постійному користуванні державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, за винятком земель, що залишаються у державній та комунальній власності. Загальний розмір обчисленої для приватизації площі сільськогосподарських угідь поділяється на загальну кількість осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Таким чином, лише при відсутності земель колективної власності можливе надання земельних ділянок спадкоємцям земельних часток (паїв) із земель резервного фонду.

Рішенням Нововодалазького районного суду Харківської області від 03.07.2013 року по справі за №2/631/486/13 встановлено, що ОСОБА_2, був членом КСП "Труд" та мав право на участь у паюванні земель зазначеного КСП. Відтак, за спадкоємцем ОСОБА_1 судом було визнано право власності на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Труд".

На виконання вищезазначеного рішення суду Нововодалазькою районною державної адміністрацією Харківської області було прийнято Розпорядженням №283 від 30 липня 2013 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області "Про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та видачу правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку" було прийнято виділити гр. ОСОБА_1 земельну частку (пай), ріллю, в натурі (на місцевості) згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП "Труд", відповідно до викопіювання земельна ділянка № НОМЕР_2; передати безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,2654 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення колективної власності КСП "Труд" та видати правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме, свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Крім того було вирішено видати правовстановлюючий документ на право власності на зазначену земельну ділянку.

Встановлено, що згідно і схеми розпаювання КСП "Труд" земельна часта (пай) за № НОМЕР_2 була закріплена за ОСОБА_2. Проте громадянином ОСОБА_2 за його життя сертифікат отриманий не був. Але право на вказану земельну частку (пай) встановлено Нововодолазьким районним судом Харківської області від 03.07.2013 року у справі № 2/631/486/2013 за позовом його матері ОСОБА_1, за якою судом було визнано право власності у порядку спадкування за законом та зобов'язано Нововодолазьку райдержадміністрацію виділити ОСОБА_1 земельну ділянку в натурі замість земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності реформованого КСП "Труд".

Також, згідно з п. 2.3. Договору оренди не витребуваних (не переоформлених) земельних часток (паїв) укладеного між Нововодолазькою райдержадміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Меліховське" від 30.12.2002 року, даний договір укладається сторонами терміном до витребування земельної частки (паю) в натурі спадкоємцями. Також у разі виявлення власника або звернення за земельною часткою (паєм) спадкоємця договір переукладається з новим власником або припиняється його дія. У разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване Розпорядження Нововодалазької районної державної адміністрації Харківської області №505 від 04.11.2013 року прийняте відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року по справі № 820/19547/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "МЕЛЕХІВСЬКЕ" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. по справі № 820/19547/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 22.05.2015 р.