Справа № 820/1952/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р. № 820/1952/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання - Кульчій А.М.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Поярко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 06.01.2015 року. № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з вказаними в акті фактичної перевірки №2061//20/40/22/НОМЕР_1 від 16.12.2014 р. порушеннями податкового законодавства не згоден, податкові повідомлення-рішення № від 06.01.2015 року та № від 06.01.2015 року вважає незаконними.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що в ході проведення перевірки, з достатньо повнотою встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_3 вимог чинного законодавства, що обумовлює правомірність застосування до нього штрафних санкцій, передбачених статтею Указу №436/95 та Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Представник позивача в судове засідання прибув, адміністративний позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований як Фізична особа-підприємець 06.05.2008 року.

Судом встановлено, що фахівцями ГУ Міндоходів у Харківській області 16.12.2014 року було проведено фактичну перевірку господарського об'єкту (кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_1) де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки ГУ Міндоходів у Харківській області було складено акт № 2061/20/40/22/НОМЕР_1 від 16.12.2014 року ( а.с. 32-33).

Згідно висновків вказаного акту перевірки в діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлено порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, зокрема:

- пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - не забезпечення щоденного друкування 49 фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій;

- пункту 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - ведення з порушенням встановленого законом порядку обліку товарних записів за місцем їх реалізації та/або зберігання на суму 3554,50 грн., за що передбачено застосування штрафної санкції;

- пункту 2.6 глави 2 Постанови №637- неоприбуткування ( неповне оприбуткування ) сум готівкових коштів у касі в день їх фактичного надходження в сумі 2438,66 грн.

На підставі висновків акту фактичної перевірки Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було прийнято податкові повідомлення-рішення № від 06.01.2015 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 23769,00 грн. та № від 06.01.2015 року про визначення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 12193,30 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами і доповненнями (далі - Закон №265).

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі - продажу іноземної валюти.

Положеннями ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Згідно п.10 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за винятком автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Так, матеріалами справи встановлено, що під час проведення фактичної перевірки перевіряючими в діяльності позивача було встановлено порушення пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" , а саме не забезпечено щоденного друкування 49 фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Перевіряючими, зокрема, встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не забезпечено щоденне друкування фіскальних звітних чеків за 22.02.2014, 10.03.2014, 07.04.2014, 10.04.2014, 14.04.2014, 16.04.2014, 18.04.2014, 01.05.2014, 03.05.2014, 05.05.2014, 08.05.2014, 10.05.2014, 21.05.2014, 23.05.2014, 29.05.2014, 01.06.2014, 03.06.2014, 06.06.2014, 11.06.2014, 13.06.2014, 17.06.2014, 21.06.2014, 24.06.2014, 28.06.2014, 30.06.2014, 02.07.2014, 08.07.2014, 11.07.2014, 15.07.2014, 18.07.2014, 21.07.2014, 25.07.2014, 30.07.2014, 08.08.2014, 11.08.2014, 21.08.214, 23.08.2014, 27.08.2014, 05.09.2014, 13.09.2014, 17.09.2014, 24.09.2014, 29.09.2014, 02.10.2014, 06.10.2014, 09.10.2014, 13.10.2014, 20.10.2014, 23.10.2014 р.

Представник позивача в судовому засіданні та в обґрунтуванні адміністративного позову визнав факт невиконання ним протягом певного періоду обов'язку щодо друкування фіскального звітного чеку. Послався на те, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Так, представником до суду було надано копію книги обліку розрахункових операцій №/2 зареєстрованої на ім'я ФОП ОСОБА_3, зі змісту якої судом встановлено, що дійсно у вказаній книзі відсутні фіскальні звітні чеки за визначені перевіряючим органом дати.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1 грн. за порушення п. 1 ст. 3 вказаного Закону у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; 340 грн. за порушення п. 9 ст. 3 Закону (двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання; 170 грн. за порушення п. 10 ст. 3 Закону (десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) у разі не зберігання контрольної стрічки протягом трьох років.

Таким чином, суд вважає правомірними доводи відповідача про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за що нараховано штрафні санкції у розмірі 16660,0 грн.

Стосовно встановленого перевіряючим органом в діяльності позивача порушення пункту 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - ведення з порушенням встановленого законом порядку обліку товарних записів за місцем їх реалізації та/або зберігання на суму 3554,50 грн., за що передбачено застосування штрафної санкції, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що фактичною підставою для нарахування Підприємцю фінансових санкцій у розмірі 7109,00 грн., слугував висновок фахівців податкового органу про не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 3554,50 грн.

Так, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, з аналізу вищезазначеного вбачається, що положення вказаного Закону чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) на ведення такого обліку у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Водночас, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару належать податкові, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

Матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування, яка передбачає наявність та ведення обліку товарних запасів.

Відповідно до норм п 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Облік надходження товару від постачальників здійснюється на підставі накладних , товарно-транспортних накладних та інших первинних документів, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування у бухгалтерському та податковому обліку платника.

Документом, який містить відомості про господарську операція та підтверджує її здійснення, в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік" та фінансову звітність в Україні" є первинний документ. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік").

Так, в ході проведення фактичної перевірки господарської одиниці, що належать позивачу, у присутності адміністратора кафе, фахівцями ГУ Міндоходів у Харківській області були встановлені товарні запаси за місцем реалізації товару на суму 3554,50 грн., проте накладні (товарно-транспортні накладні), інші документи на ТМЦ в сумі 3554,50 грн. , в ході проведення перевірки надані не були.

Суд зазначає, що позивачем було надано до суду копії товарно-транспортних накладних та копії видаткових накладних (а.с. 64-71,154-160).

Дослідивши зміст вказаних товарно-транспортних накладних та видаткових накладних судом встановлено, що вказані накладні оформлені не належним чином, зокрема, у всіх накладних відсутні дата, час навантаження, печатка та підпис особи, що отримувала товар від ПП фірма "Свіфт".

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дані товарно-транспортні та видаткові накладні складені з порушенням вимог чинного Законодавства, а отже не можуть вважатися первинними документами які підтверджують факт вчинення господарських операції позивача з ПП фірма "Свіфт".

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами п. 85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов"язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов"язані з предметом перевірки. При цьому, за змістом абз. 1 п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни визначені законодавством платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість встановлених порушень, які відображені в акті перевірки 2061/20/40/22/НОМЕР_1 від 16.12.2014 року та правомірність застосовних по позивача фінансових санкцій у розмірі 7109,00 грн.

Стосовно встановленого перевіряючими в діяльності позивача порушення пункту 2.6 глави 2 Постанови №637- неоприбуткування ( неповне оприбуткування ) сум готівкових коштів у касі в день їх фактичного надходження в сумі 2438,66 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.2 Положення № 637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 глави 2 Положення № 637 готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день її одержання) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та п. 1.2 Положення № 637 КОРО - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність законодавчо встановлених послідовних дій, а саме: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО.

Таким чином, невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/96 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" у разі порушення юридичними особами норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем неоприбутковано готівкові кошти у загальній сумі 2438,66 грн. у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО шляхом внесення відповідних записів, а саме: у книзі обліку розрахункових операцій /2 відсутній запис про облік готівки за 13.12.2014 року згідно зв звітом №0818 на суму 616,66 грн.; за 14.12.2014 р. згідно зі звітом №0819 на суму 608,96 грн.; за 15.12.2014 року згідно зі звітом №0820 на суму 616,00 грн.; за 16.12.2014 року згідно зі звітом №0821 на суму 597,04 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність записів про готівкові надходження в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, а відповідно правомірним є і застосування фінансових санкцій до позивача за несвоєчасне оприбуткування готівки в касі. (Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15.10.2013 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваного рішення податкового органу № від 06.01.2015 року. вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим вказане рішення суб'єкта владних повноважень скасуванню не підлягає.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Представником позивача в судовому засіданні не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування протиправності рішення відповідача. Водночас, представником відповідача в повному обсязі доведено правомірність та відповідність нормам чинного законодавства оскаржуваних рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" .

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суму судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру в розмірі 1644,30 грн. на користь Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) до Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 1644,3 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2015 року.