Справа № 379/406/15-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/406/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Потеряйко С.А. 2-а/379/56/15р Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Таращанської міської ради Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Таращанської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним пункту 8.1 рішення Таращанської міської ради Київської області (надалі за текстом - «Таращанська міська рада») № 690-53-VІ від 25.11.2014 р. та про зобов'язання відповідача поновити договір оренди земельної ділянки.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 03.09.2010 р. між нею та Таращанською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,02 га. Відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вона має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Однак, 25.11.2014 р. відповідач прийняв рішення яким відмовив їй у наданні дозволу на передачу землі в оренду.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково та визнано незаконним п.8, п.п. 8.1 рішення Таращанської міської ради № 690-53-VІ від 25.11.2014 р. В іншій частині провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Таращанської міської ради № 454-31-V від 20.05.2010 р. ОСОБА_2 надано дозвіл на укладення договору оренди земельної ділянки орієнтовною площею 0,02 га, яка розташована біля садиби АДРЕСА_1, строком на 4 роки.

03 вересня 2010 р. між Таращанською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки № 67 за умовами якого останній передано у строкове, платне користування земельну ділянку площею 0,02 га, яка знаходиться біля садиби АДРЕСА_1.

Названий договір укладено терміном на 4 роки та зареєстровано в Таращанській міській раді, про що у реєстрі земель вчинено запис № 67 від 03.09.2010 р.

У зв'язку із закінченням строку користування землею, 06 листопада 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду.

25 листопада 2014 р. Таращанською міською радою прийнято рішення № 690-53-VІ «Про розгляд клопотань та заяв».

Підпунктом 8.1 пункту 8 цього рішення позивачеві відмовлено у наданні дозволу на передачу земельної ділянки у користування на умовах оренди.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 р. № 161-XIV (надалі за текстом - «Закон № 161-XIV») визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Закону № 161-XIV строк дії договору оренди віднесено до істотних умов договору оренди землі.

Частиною 1 статті 33 Закону № 161-XIV передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Частинами 2 та 3 названої статті Закону № 161-XIV на орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, покладено обов'язок повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі та додати до листа-повідомлення про поновлення договору оренди проект додаткової угоди.

Згідно з частини 6 статті 33 Закону № 161-XIV у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Оскільки державна реєстрація договору оренди землі відбулася 03.09.2010 р., а згідно з його п. 3.1 договір укладено на 4 роки, то строк дії договору становить період часу з 03.09.2010 р. по 03.09.2014 р.

Водночас, Таращанська міська рада протягом одного місяця після закінчення строку договору, тобто до 03.10.2014 р., не направила позивачеві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Той факт, що після закінчення дії договору ОСОБА_2 продовжувала користуватись земельною ділянкою сторонами не заперечується.

Отже, оскільки після закінчення дії договору позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, а відповідач не надіслав листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

При цьому, наведеною нормою ст. 33 Закону № 161-XIV прямо встановлено, що у такому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється без прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність п.8, п.п. 8.1 рішення Таращанської міської ради від 25 листопада 2014 р. № 690-53-VІ.

Колегія суддів погоджується з твердженням позивача про те, що Таращанський районний суд необґрунтовано вдався до аналізу рішення № 651-50-VІ від 26.08.2014 р., оскільки питання надання Таращанською міською радою дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не є предметом спору у цій справі.

Разом з тим, враховуючи, що помилкові міркування суду першої інстанції не призвели до неправильного вирішення спору по суті, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Таращанської міської ради Київської області залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 26 травня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.