Справа № 309/3875/14-а
Суддя: Волощук О. Я.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/3875/14-а
Провадження № 2-а/309/41/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2015 р. м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого Волощук О.Я

при секретарі Галай В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного Фонду України в м.Хуст та Хустському районі,

про визнання неправомірною бездіяльність та зобов»язання провести поновлення

виплати раніше призначеної пенсії

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м.Хуст та Хустському районі про визнання неправомірною бездіяльність та зобов»язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила про те, що станом на 2014 рік постійним місцем проживання позивача є США. Відповідно до приписів встановлених п.2 ч.1 ст.49, ст.51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном якщо інше не передбачено міжнародним договором України згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України.

07 жовтня 2009 року Конституційним Судом України було постановлено рішення, яким вищенаведені приписи вказаного Закону України визнані неконституційними.

09 серпня 2014 року представник позивача звернувся з письмовою заявою до відповідача про поновлення виплати раніше призначеної пенсії позивачу. 01 вересня 2014 року на адресу представника позивача надійшов лист від відповідача від 21 серпня 2014 року №70/Т-99-01 про відмову у поновленні виплати раніше призначеної пенсії, посилаючись на те, що чинним українським законодавством, не передбачено виплати пенсії громадянам за місцем постійного проживання за кордоном. Виплати пенсії за кордон здійснюються виключно на підставі міжнародних договорів, укладених країною з іншими державами.

Позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відмови поновити виплату раніше призначеної позивачу неправомірними з одночасним зобов»язанням відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії позивачу починаючи з 07 жовтня 2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з»явився, просив роглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

В судове засідання представник відповідача Управління Пенсійного Фонду України в м.Хуст та Хустському районі не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову. Подано суду заперечення про те, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком, з квітня 2004 року позивачка ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки.

Відповідно до діючого на день виїзду за кордон (2004 рік) законодавства, а саме згідно п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (стара редакція до Рішення Конституційного суду від 07.10.2009 р.) виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України .

На період виїзду позивача за кордон дана норма діяла, відповідно виплата пенсії припинена на підставі чинних на той час норм Закону.

Рішенням Конституційного суду від 07.10.2009 року №25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25-го числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно у грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України.

На адресу управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі поштою надійшла заява про поновлення виплати пенсії від законного представника ОСОБА_3

На підставі поданої заяви за довіреністю, управління Пенсійного фонду немає законних підстав поновити виплату раніше призначеної пенсії.

В управлінні відсутні будь-які відомості про громадянку ОСОБА_1, а саме відомості про те, чи жива людина, чи дійсно проживає за кордоном в Сполучених Штатах Америки. При поновленні виплати раніше призначеної пенсії, суми пенсій мають бути перераховані лише особисто пенсіонеру на рахунок, а не представнику за довіреністю. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.

Суд ухвалює про розгляд справи у відсутності сторін.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Станом на 2014 рік постійним місцем проживання позивача є США. Відповідно до приписів встановлених п.2 ч.1 ст.49 ст.51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном якщо інше не передбачено міжнародним договором України згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України.

Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України.

Встановлено, що рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі №1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) положень п.2 ст.49 другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ), положення п.2 ч.1 ст.49 другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VІ» Положення Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для поновлення позивачеві виплати пенсії.

Вимоги позивача щодо зобов»язання Управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату пенсії підлягають задоволенню з 07.10.2009 року, тобто з дня набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-пр/2009.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Права позивача на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно абзацу 6,11 ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбаченим цим Законом.

Позивачка ОСОБА_1 проживаючи в Сполучених Штатах Америки, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з»ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

У відповідності до ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону ( крім пенсіонерів, які працюють, провадять діяльність, пов»язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Наявність Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 1 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VІ є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсії незалежно від місця її постійного проживання.

За наведених обставин позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.10, 60, 163 КАС України, ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року , ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити .

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі щодо відмови в поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов»язати Управління пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 починаючи з 07 жовтня 2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Волощук О.Я.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду Волощук О.Я.