Справа № 824/341/13-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/341/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

20 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Боянівка Імпекс ЛТД" та Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Боянівка Імпекс ЛТД" до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю "Боянівка Імпекс ЛТД" (позивач) звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (відповідач) від 06.02.2013 року №, № та №.

Чернівецький окружний адміністративний суд постановою від 20 квітня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 06.02.2013 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2296679,00грн. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 06.02.2013 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 930924,00 грн, в тому числі основний платіж - 620616,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 310308,00 грн. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 06.02.2013 року № про збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 620616,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

З прийнятим рішенням не погодились ні позивач ні відповідач та подали апеляційні скарги.

Власне позивач, у своїй апеляційній скарзі оскаржує постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.02.2013 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4068282,00. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення про його задоволення.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на ненадання судом першої інстанції при прийняття рішення належної правової оцінки доказам, зібраним податковим органом під час проведення перевірки порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2015 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

20 травня 2015 року на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача (вх. №7337/15), в яких відповідач просить залишити апеляційну скаргу товариства без задоволення, а постанову суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову, без змін.

Сторони в судове засідання призначене на 20 травня 2015 року до суду апеляційної інстанції уповноважених представників не направили.

Враховуючи положення частини 4 статті 196 КАС України, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що неприбуття сторін не перешкоджає судовому розгляду справи, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України апеляційний розгляд справи відбувається в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідно до Довідки №941 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" () за КВЕД є: оптова торгівля будівельними матеріалами; інші види оптової торгівлі (а.с.14 т. 3). Відповідно до Довідки АА№755834 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" () за КВЕД-2010 є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; неспеціалізована оптова торгівля; вантажний автомобільний транспорт; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.15 т.3).

В період з 10.12.2012 по 08.01.2013 представниками відповідача, на підставі направлень на перевірку, наказу №1511 від 29.01.2012 року, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 30.09.2012.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 22.01.2013 року №104/22-1/31620929 (а.с.16-75 т.1), яким зафіксовані наступні порушення вимог податкового законодавства, у т.ч. порушення вимог:

- п.п.14.1.27, п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.п.138.10 ст.138, п.141.1 ст.141, п.150.1 ст.150, п.3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 4 квартал 2011 року на 507450,00 грн, за півріччя 2012 року на 1565203,00 грн, за три квартали 2012 року на 2296679,0 грн та занижено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2012 року на 15845870,00 грн;

- п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.198.3, 198.5 ст.198, п.200.4, 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3332804,00 грн, у т.ч. за листопад 2011 року в сумі 640631,00 грн, липень 2012 року в сумі 2712188,00 грн, завищено за березень 2012 року у сумі 10015,00 грн, квітень 2012 року в сумі 10000,00 грн, а також занижено ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів (р.23.2 Декларації) за квітень 2012 року в сумі 620616,00 грн.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4999206,00 грн, з них за основним платежем 3332804,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 1666402,00 грн (а.с. 13 т.1), № про збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 620616,00 грн (а.с.14 т.1) та № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2296679,00 грн (а.с.15 т.1).

Незгода позивача із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями слугувала зверненню з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме щодо:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2013року про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2296679,00 грн;

- визнання протиправним та скасування податкового рішення-повідомлення № від 06.02.2013року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 620616,00грн, в тому числі за листопад 2011 року та за штрафними (фінансовими) санкціями - 310308,00 грн, в тому числі за листопад 2011 року - 310308,00 грн;

- визнання протиправним та скасування податкового рішення-повідомлення № від 06.02.2013року про збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 620616,00 грн, в тому числі за квітень 2012 року - 620616,00 грн (по господарській операції з придбання фрез насадних).

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що його здійснено при повній оцінці обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

Власне, за приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (Податковий кодекс України) визначені обов'язки органів державної податкової служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Органи державної податкової служби та їх посадові особи при прийнятті рішень у тому числі податкових повідомлень-рішень, зобов'язані виходи із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства, які задокументовані актом перевірки.

З матеріалів справи випливає, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стала наявність порушень ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" вимог податкового законодавства, внаслідок яких податковим органом зменшено ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" валові витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток на 2677266,00 грн по операціях з ПАТ АБ "Укргазбанк", зменшено податковий кредит по ПДВ у сумі 640630,78 грн за листопад 2011 року сформований за рахунок господарської операції з ТОВ ВКТ "Арго" та зменшено показник коригування податкового кредиту за березень 2012 року у сумі 640630,78 грн, а також зменшено податковий кредит по ПДВ за липень 2012 року у сумі 2712188,13 грн, який сформований внаслідок господарських операцій із ТОВ ВКТ "Арго".

За приписами ст.133 Податкового кодексу України платниками податку на прибуток підприємств є у тому числі суб'єкти господарювання-юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами. Згідно із пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження в Україні та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно із п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України під витратами розуміють суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). До валових витрат не включається сума ПДВ, сплаченого у зв'язку із придбанням таких товарів, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (ст.139 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених норм дає право дійти висновку, що для визначення суми видатків підприємства як валових витрат, необхідно встановити: наявність належної податкової правосуб'єктності сторін; факт документального підтвердження видатків платника податку (договори, відповідно до яких придбавається товар, послуга, видаткові накладні, та інші первинні документи); встановити реальність здійснення господарських операцій, суми за якими віднесені до валових витрат та чи пов'язані зазначенні витрати із господарською діяльністю, яку здійснює платник податку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на момент виникнення спірних правовідносин ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" володіло належною податковою правосуб'єктністю, а саме було платником податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, а також здійснювало господарську діяльність та могло здійснювати закупівлю товару для подальшого його перепродажу з метою отримання прибутку та, окрім іншого, отримувати банківські кредити для забезпечення здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом неправомірно зменшено позивачу валові витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток на 2677266,00 грн по операціям з ПАТ АБ "Укргазбанк", як наслідок прийнято протиправне податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2013 року.

Власне, актом перевірки встановлено завищення задекларованих ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" показників у рядку 06.4 декларації "Фінансові витрати" в сумі 2677266,00 грн, в тому числі за 4 квартал 2011 року в сумі 507450,00 грн, 1 квартал 2012 року в сумі 706578,00 грн, 2 квартал 2012 року в сумі 731762,00 грн, 3 квартал 2012 року в сумі 731476,00 грн.

Вказане завищення задекларованих показників обґрунтоване проведеним аналізом змісту кредитного договору №46/04-ю/2011 від 03.10.201, укладеного між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", змісту договору №03/10/11 від 03.10.2011 року зворотної фінансової допомоги, укладеного між ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та засновником товариства ОСОБА_2, а також аналізом надходження та використання кредитних коштів (таблиця на сторінці 31-34 акту перевірки), відповідно до яких податковий орган зробив висновок, що нараховані відсотки за користування кредитними коштами стосовно напряму використання кредитних коштів (погашення заборгованості по отриманій фінансовій допомозі), не було використано у господарській діяльності ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", внаслідок відсутності зв'язку з господарською діяльністю підприємства, а тому не можна вважати використанням їх у межах господарської діяльності позивача. У зв'язку із зазначеним, податковий орган вважає, що проценти за кредитами, що стосуються погашення заборгованості по отриманій фінансовій допомозі не визнаються як "інші витрати" та не підлягають включенню до витрат підприємства за даними податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.05.2011 ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" укладено кредитний договір №7111КЗ з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Укрексімбанк") за умовами якого, ПАТ "Укрексімбанк" надав ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД2 кредит шляхом відкриття кредитної лінії з загальним лімітом в сумі 29,5 млн. грн на поповнення обігових коштів, з кінцевим терміном його погашення 03.05.2012. Кредитні кошти надані в межах погашення заборгованості за кредитним договором №7111К9 від 29.09.2010. Згідно п. 3.2.5 кредитного договору №7111КЗ ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", як позичальник, за користування кредитними коштами зобов`язувалось сплатити банку проценти в розмірі 16,1 % річних. (а.с.101-121 т.1)

Використання вказаних кредитних коштів в сумі 29,5 млн. грн за період з 29.09.2010 по 04.02.2012 перевірено представниками філії ПАТ "Укрексімбанк" м. Чернівці (акт перевірки цільового використання кредитних коштів від 13.05.2011 року). Кредитні кошти використано у господарській діяльності ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" шляхом їх перерахування безпосередньо з позичкового рахунку на рахунки постачальників за фактично отриманий товар (а.с.97-100 т.1).

03.10.2011 між ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та його засновником ОСОБА_2 укладено договір №03/10/11 зворотної фінансової допомоги від 03.10.2011 за умовами якого засновник надав фінансову допомогу в безготівковій формі в розмірі 23 млн. грн з метою погашення зобов'язання ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" по кредитному договору №7111КЗ від 04.05.2011, укладеного між позивачем та ПАТ "Укрексімбанк". Фінансова допомога вважається наданою з моменту поступлення грошових коштів на кредитний рахунок №321 ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" (а.с.96 т. 1).

Згідно платіжного доручення №1 від 03.10.2011 ОСОБА_2 було перераховано на кредитний рахунок №321 ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" в ПАТ "Укрексімбанк" на погашено частини кредиту по кредитному договору №7111КЗ від 04.05.2011 в сумі 23 млн. грн (а.с.95 т. 1).

03.10.2011 року за рахунок власних та позикових коштів ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" було в повному обсязі погашено кредитну заборгованість перед ПАТ "Укрексімбанк" в сумі 29,5 млн. грн, що виникла в попередніх роках згідно кредитних договорів №7110К9 від 29.09.2010 року та №7111КЗ від 04.05.2011 року.

03.10.2011 року між ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та ПАТ АБ "Укргазбанк" укладено кредитний договір №46/04-ю/2011 від, відповідно до якого в період з 03.10.2011 по 30.03.2012 підприємству відкриту кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 23,00 млн. грн. Цільове використання (мета) кредиту: на поповнення обігових коштів. За умовами вказаного договору, ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", як позичальник, за користування кредитними коштами зобов`язувалось сплатити банку проценти в розмірі 15 % річних (а.с.89-92 т. 1).

Відповідно до виписки по рахунку № зазначені кошти перераховані на рахунок ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД". 03.10.2011 ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" обігові кошти в сумі 23,00 млн. грн використано з метою погашення кредиторської заборгованості перед засновником ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" ОСОБА_2 (а.с.94 т.1).

Як зазначалось вище, зазначена кредиторська заборгованість виникла, у зв'язку із реалізацією договору №03/10/11 зворотної фінансової допомоги від 03.10.2011 року, укладеного між ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та його засновником ОСОБА_2, відповідно до якого засновник надав фінансову допомогу в безготівковій формі з метою погашення зобов'язання ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" по кредитному договору №7111КЗ від 04.05.2011 року, укладеного між позивачем та ПАТ "Укрексімбанк" (а.с.96 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України під господарською діяльністю розуміють, діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

До складу інших витрат, згідно з п.п.138.10.5 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку). При цьому відповідно до п.138.5 ст.138 Податкового кодексу України інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

З аналізу наведеного слідує, що понесення фінансових витрат, до яких належать витрати на нарахування процентів за користування кредитами передбачає мету їх використання у господарській діяльності. В свою чергу, господарська діяльність, виходячи з аналізу п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Зазначене випливає зі змісту п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податку на отримання позитивного економічного ефекту. Якщо та або інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

Системний аналіз наведених норм та встановлених обставини у справі, дає право дійти висновку, що використання кредитних коштів отриманих згідно кредитного договору №46/04-ю/2011 від 03.10.2011 укладеного між товариством та ПАТ АБ "Укргазбанк" було безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", оскільки фактично припинивши використання кредитних коштів ПАТ "Укрексімбанк" в сумі 29,5млн. грн, за рахунок власних коштів і зворотної фінансової допомоги засновника ОСОБА_2, та отримавши від ПАТ АБ "Укргазбанк" кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 23,00 млн. грн, які були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості по договору №03/10/11 зворотної фінансової допомоги від 03.10.2011 перед засновником ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" ОСОБА_2, ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" фактично продовжував використовувати в господарській діяльності (в обороті) кошти в сумі 23,00 млн. грн і проценти за користування такими коштами сплачував ПАТ АБ "Укргазбанк" згідно умов кредитного договору №46/04-ю/2011 від 03.10.2011.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано зазначив, що аналізуючи фінансовий стан ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" на момент укладення кредитного договору №46/04-ю/2011 від 03.10.2011, зокрема, з довідки ПАТ "Укрексімбанк" від 07.03.2013 року №071-07/707 (а.с.52 т.3), випливає, що наявних у товариства грошових коштів не було достатньо для погашення його кредиторської заборгованості, а тому, враховуючи перехід позивача на обслуговування до іншого банку, отримання кредитних коштів з метою поповнення обігових коштів, у тому числі з метою погашення існуючої заборгованості по кредитам (перекредитування) є економічно розумним та не суперечить чинному законодавству України.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції правильно взято до уваги судом першої інстанції той факт, що товариство, з використанням дозволених цивільним законодавством методів (кредит банку та позика фізичної особи), без необхідності виведення з господарського обороту грошових обігових коштів та уникнення в такий спосіб пов'язаних з зменшенням господарського обороту збитків, продовжив користуватися кредитними коштами у сумі 23 млн. грн під значно менший процент річної плати по кредиту і, як наслідок, отримав позитивний економічний ефект, який обраховується різницею між 16,1% річних від 23 млн. грн, які сплачувались ПАТ "Укрексімбанк", та 15% річних з цієї ж суми, що сплачувались ПАТ АБ "Укргазбанк", що в абсолютних цифрах дорівнює 253000,00 грн на рік (16,1% - 3703 тис. грн мінус 15% 3450 тис. грн дорівнює 1,1% - 253 тис. грн) та є економічно вигідним для ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД". У зв'язку із зазначеним ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" понесло витрати у вигляді сплачених процентів за використання кредитних коштів.

З наведеного випливає, що використання кредитних коштів мало безпосередній зв'язок з господарською діяльністю ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та ділову мету, а отже і фінансові витрати у вигляді відсотків за користування кредитними коштами ПАТ АБ "Укргазбанк" також мають зв'язок з господарською діяльністю товариства та правомірно включені до витрат у податковому обліку.

Що стосується правомірності висновків податкового органу щодо порушень позивачем вимог податкового законодавства, внаслідок яких зменшено ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" податковий кредит по ПДВ у сумі 640630,78 грн за листопад 2011 року сформований за рахунок господарської операції з ТОВ ВКТ "Арго" та зменшено показник коригування податкового кредиту за березень 2012 року у сумі 640630,78 грн, а також зменшено податковий кредит по ПДВ за липень 2012 року у сумі 2712188,13 грн, який сформований внаслідок господарських операцій із ТОВ ВКТ "Арго" та у зв`язку з чим винесено податкові повідомлення-рішення від 06.02.2013 року № та № суд, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Зокрема, щодо зменшення ДПІ податкового кредиту по ПДВ у сумі 640630,78 грн за листопад 2011 року сформованого за рахунок господарської операції з ТОВ ВКТ "Арго" та зменшення показника коригування податкового кредиту за березень 2012 року у сумі 640630,78 грн, судом першої інстанції правильно встановлено таке.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

При постачанні товарів (робіт, послуг), що згідно із ст.185 Податкового кодексу України є об'єктом оподаткування даним податком, фактично суму податку сплачує покупець товару (роботи, послуги), оскільки вона включена у вартість предмета поставки, однак, юридично обов'язок сплати ПДВ покладено на продавця таких товарів (робіт, послуг).

Згідно п.п. а ч.1 п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно п.п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цій, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою п.193.1 ст.193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит є дата отримання податкової накладної або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів.

При цьому п.п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України чітко встановлено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.

З аналізу наведеної норми випливає, що право платника податку на отримання податкового кредиту виникає у разі придбання або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Судом правильно встановлено, що ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та його постачальник ТОВ ВКТ "Арго" на момент здійснення досліджених господарських операцій володіли спеціальною податковою правосуб'єктністю, зокрема, були платниками ПДВ, що в свою чергу надавало право формувати податковий кредит, зокрема, за рахунок господарських операцій з купівлі-продажу товару.

Відповідно до висновків акту перевірки позивачем завищено суму податкового кредиту в розмірі 640630,78 грн за листопад 2011 року та завищено задекларовані показники у рядку 16 Декларацій "коригування податкового кредиту" в березні 2012 року в сумі 640630,78 грн.

Враховуючи зазначене, податковим органом в акті перевірки зроблено висновок про заниження позивачем ПДВ за листопад 2011 року в сумі 640631,00 грн та заниження ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів (р. 23.2 Декларації) за квітень 2012 року в сумі 620616,00 грн.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про неправомірність таких висновків податкового органу.

Так, відповідно до акту перевірки, за даними бухгалтерського обліку ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" відображено господарські операції з придбання у ТОВ ВКТ "Арго" в листопаді 2011 року товарів (фрез насадних) на загальну суму 3843784,75 грн, в тому числі ПДВ 640630,78 грн.

Придбання товарів підтверджено договором поставки №11/0313 від 01.11.2011 (а.с.133-134 т.1), належним чином оформленими видатковими (а.с.177-210 т.1) та податковими накладними (211-240 т.1). ПДВ в сумі 640630,78 грн включено підприємством до податкового кредиту по декларації з ПДВ за листопад 2011 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, операція документально оформлена правильно, будь-яких зауважень до первинних документів, у тому числі і до оформлених податкових накладних у податкового органу відсутні.

Придбані ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" у ТОВ ВКТ "Арго" товари, з моменту їх придбання, були передані ТОВ ВКТ "Арго" на відповідальне зберігання на підставі договору відповідального зберігання №11/0311 від 01.11.2011 (а.с.138-139 т.1), що підтверджено належним чином оформленими актами передачі-приймання майна в листопаді 2011 року (а.с.144-176 т.1). Згідно з оборотно-сальдових відомостей та картки рахунку 281, встановлено, що придбаний у ТОВ ВКТ "Арго" товар був оприбуткований відповідно до правил ведення бухгалтерського обліку (а.с.56-57 т.3).

Судом першої інстанції встановлено, що зазначений товар мав бути у подальшому перепроданий іншим суб'єктам господарювання, що не суперечить господарській діяльності позивача.

У березні 2012 року ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" повернуло ТОВ ВКТ "Арго" придбані в листопаді 2011 року товари (фрези насадні) в тій самій кількості та вартості, у зв'язку із чим позивачем були оформлені видаткові накладні на повернення товарів (а.с.21-49 т.2), а ТОВ ВКТ "Арго" були оформлені накладні на повернення товарів з відповідального зберігання та видаткові накладні на повернення придбаного товару (а.с.242-250 т.1, 1-20 т.2) та розрахунки-коригування до раніше виписаних податкових накладних (а.с.56-111 т.2).

Згідно пояснень представника позивача, наданих в суді першої інстанції, вказаний факт мав місце у зв'язку із неможливістю реалізувати товар.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, зазначена операція не суперечить положенням розділу V ПК України та безпосередньо ним передбачена, зокрема, п.192.1. ст.192 Податкового кодексу України якого встановлено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом з матеріалів справи встановлено, що внаслідок повернення товарів та відповідно до отриманих розрахунків-коригувань до раніше отриманих податкових накладних ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" відобразило коригування податкового кредиту по ПДВ в сумі 640630,78 грн по декларації за березень 2012 року.

Операції з придбання та повернення товару (фрез фасадних) були відображені в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" відповідно до належним чином оформлених первинних документів, що фактично призвело до реальних змін в структурі активів та зобов'язань підприємства в листопаді 2011 року та березні 2012 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано, зазначено в оскарженій постанові, що відповідно до матеріалів справи, зокрема, акту перевірки та пояснень представника відповідача перевіркою фактів відхилень між сумами податкового кредиту по ПДВ ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та зобов'язаннями з ПДВ ТОВ ВКТ "Арго" не встановлено, а також не встановлено порушень порядку виписки та порядку реєстрації в Єдиному податковому реєстрі податкових накладних ТОВ ВКТ "Арго" та розрахунків коригувань до них. Таким чином, Державний бюджет від цієї операції втрат не зазнав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно зменшено позивачу податковий кредит по ПДВ у сумі 640630,78 грн за листопад 2011 року та неправомірно зменшено показник коригування податкового кредиту за березень 2012 року у сумі 640630,78 грн.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність доводів податкового органу стосовно зменшення перевіркою податкового кредиту по ПДВ за липень 2012 року в сумі 2712188,13 грн по операціях з ТОВ ВКТ "Арго".

Відповідно до акту перевірки ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" завищено суму податкового кредиту за липень 2012 року в розмірі 2712188,13 грн, оскільки ним не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права, а саме придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Крім цього, згідно акту перевірки, позивачем фактично не було отримано придбаний у ТОВ ВКТ "Арго" товар, у зв'язку із чим він не мав право за його рахунок формувати податковий кредит по ПДВ за липень 2012 року в розмірі 2712188,13 грн.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, будь-яка реальна господарська операція між суб'єктами господарювання є активною дією, яка спричиняє реальні зміни в структурі активів та зобов'язань підприємств. Для зміни активів підприємства первинним є реальна господарська операція, а вторинним її документальне відображення, тобто облік.

Здійснивши аналіз матеріалів справи, а саме податкових та видаткових накладних, актів передачі-приймання майна, зміст договору поставки товарів та договору відповідального зберігання майна, судом встановлено, що документально витрати та податковий кредит по ПДВ ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" на придбання товарів (оснащення, зап. частин, металовиробів в асортименті) у ТОВ ВКТ "Арго" відображено в бухгалтерському та податковому обліку на підставі належним чином оформлених та підписаних уповноваженою на те особою податкових накладних.

Згідно договору поставки №11/0313 від 01.11.2011, з урахуванням додаткової угоди №1/12 від 31.07.2012 про внесення змін до Договору поставки №11/0313 від 01.11.2011 (а.с.136 т.1) ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" 31.07.2012 року придбало у ТОВ ВКТ "Арго" товари (оснащення, зап. частини, металовироби в асортименті) на загальну суму 16273128,79 грн, в тому числі ПДВ 2712188,13 грн. Придбання вказаних товарів задокументовано належним чином оформленими та підписаними видатковими та податковими накладними (а.с.113-157 т.2), відповідно до яких ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" сформовано податковий кредит по ПДВ в сумі 2712188,13 грн по декларації з ПДВ за липень 2012 року. Придбані позивачем товари були передані 31.07.2012 на відповідальне зберігання ТОВ ВКТ "Арго" згідно договору відповідального зберігання №11/0311 від 01.11.2011, що підтверджено оформленими актами передачі-приймання майна на відповідальне зберігання (158-177 т.2).

Операції з придбання товарів були відображені в бухгалтерському обліку ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" відповідно первинних документів, що призвело до реальних змін в структурі активів та зобов'язань підприємства в липні 2012 року, зокрема внаслідок оприбуткування товарів збільшилась вартість активів (запасів) товариства по рахунку 281 "Товари на складі" (а.с.53-55 т.3) та зменшилась дебіторська заборгованість ТОВ ВКТ "Арго" на 16273128,79 грн по рахунку 631.

Перевіркою не встановлено фактів відхилень між сумами податкового кредиту по ПДВ ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" та зобов'язаннями з ПДВ ТОВ ВКТ "Арго", які співставляються програмним продуктом "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", а також не встановлено порушень порядку виписки та порядку реєстрації в Єдиному податковому реєстрі податкових накладних ТОВ ВКТ "Арго". Не встановлено розбіжностей з даними бухгалтерського та податкового обліку ТОВ ВКТ "Арго", що також підтверджується довідкою Хотинської міжрайонної ДПІ Чернівецької області "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Арго" документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.10.2011 по 31.09.2012" від 29.12.2012 №39/2200/22836526 (а.с.64-67 т.3).

На вимогу ДПС у Чернівецькій області (лист від 18.12.2012 року вих.№6311/22-109 "Щодо проведення інвентаризації" (а.с.122 т.1) провести в присутності представників ДПС у Чернівецькій області інвентаризацію фактичної наявності обладнання, запчастин та комплектуючих, придбаних в липні 2012 року вартістю 16273128,79 грн, 16.01.2013 року комісією у складі працівників ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", за участю представників ТОВ ВКТ "Арго" та відповідачем було розпочато проведення інвентаризації майна за місцем його збереження на складі за адресою м. Хотин, вул. Незалежності, 49 "А", яка не була проведена до кінця, у зв'язку із не допуском 17.01.2013 до приміщень.

Згідно з рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2013 №926/82/13-г, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.06.2013 №926/82/13-г (а.с.22-24 т. 4) та постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2013 №926/82/13-г (а.с.25-28) та з листом - відповіддю керуючого філією ПАТ "Укрексімбанк" від 03.12.2012 за №071-03/4127, заперечується факт наявності у ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" майнових прав на майно (товар), що знаходиться на відповідальному зберіганні ТОВ ВКТ "Арго" за адресою Чернівецька область, вул. Незалежності, 49 "А", оскільки зазначене майно не може належати позивачу, так як воно було невід'ємною частиною єдиного майнового комплексу, який перейшов у власність ПАТ "Укрексімбанк" відповідно до свідоцтва на право власності, виданого приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу Мартинюк С.А. від 31.05.2012 року.

Так, зазначеним вище рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.03.2013 №926/82/13-г, відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" до ТОВ ВКТ "Арго" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про витребовування майна з чужого незаконного володіння. Предметом розгляду Господарським судом Чернівецької області справи №926/82/13-г було витребовування ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" від ТОВ ВКТ "Арго" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" придбаного у липні 2012 року майна згідно договору поставки №11/0313 від 01.11.2011, яке в подальшому було передано ТОВ ВКТ "Арго" 31.07.2012 ТОВ ВКТ "Арго" на відповідальне зберігання ТОВ ВКТ "Арго" згідно договору відповідального зберігання №11/0311 від 01.11.2011.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2013 року №926/82/13-г встановлено, що Господарський суд Чернівецької області у своєму рішенні від 29.03.2013 №926/82/13-г врахувавши наявність набравшого законної сили рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.02.2010 у справі №9/13 (а.с.106-115 т.3), частково зміненого постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2011 №9/13 (а.с.116-124 т. 3) про задоволення позову ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" зі стягнення з ТОВ ВКТ "Арго" - 767577927,21 грн боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - єдиний майновий комплекс ТОВ ВКТ "Арго", виходив з того, що позивач (ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД") не довів належними та допустимими доказами, що він є власником спірних товарно-матеріальних цінностей на суму 16273128,79 грн придбаних у ТОВ ВКТ "Арго", який не мав законних підстав їх відчужувати за договором поставки №11/0313 від 01.11.2011 (із змінами і додатками) ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД", оскільки не був їх власником. Встановлено, що позивач (ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД") не мав законних підстав в послідуючому передавати на підставі договору відповідального зберігання №11/0311 від 01.11.2011 (зі змінами та додатками) за актами приймання майна відповідачу (ТОВ ВКТ "Арго") на відповідальне зберігання.

В постанові Вищого господарського суду України від 10.12.2013 №926/82/13-г вказано, що Львівський апеляційний господарський суд у своїй постанові від 13.06.2013 №926/82/13-г, в порушення ст. 658 ЦК України, дійшов помилкових висновків, щодо наявності у позивача з 31.07.2012 права власності на спірне майно на підставі підписаних видаткових накладних до договору поставки, тоді як вказане оспорюване майно було реалізоване 28.04.2012 з прилюдних торгів ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на виконання набравшого законної сили рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.02.2010 у справі №9/13 (а.с.106-115 т.3), частково зміненого постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2011 (а.с.116-124 т. 3) про звернення стягнення на предмет іпотеки - єдиний майновий комплекс ТОВ ВКТ "Арго", що не вплинуло на результат перегляду оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку.

Враховуючи положення частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, обставини встановлені судовим рішенням в господарській справі, які не підлягають доказуванню в силу частини 1 статті 72 КАС України, свідчать про відсутність з 31.07.2012 у ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" права власності на придбані у ТОВ ВКТ "Арго" товарно-матеріальні цінності на суму 16273128,79 грн, оскільки останнє було реалізоване 28.04.2012 з прилюдних торгів ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", що, в свою чергу, свідчить про відсутність права віднесення позивачем сум витрат на такі товарно-матеріальні цінності та формування податкового кредиту.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зменшення податковим органом податкового кредиту по ПДВ за липень 2012 року в сумі 2712188,13 грн по операціях з ТОВ ВКТ "Арго" є правомірним.

За вказаних обставин колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Вимогами статті 200 КАС України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладене, а також те, що доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни, відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Боянівка Імпекс ЛТД" та Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.