Справа № 185/2990/15-а
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/2990/15-а
Провадження № 2-а/185/65/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Бабій С.О., при секретарі Сушко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17.03.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо відмови проведення перерахунку та виплаті їі щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді неправомірними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з липня 2012 року, з жовтня 2012 року, з січня 2013 року, з грудня 2013 року.

Позивач посилалася на те, що з 25 липня 1983 року по 23 березня 2004 року вона працювала суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідно до постанови Верховної ради України від 07 квітня 2005 року №2536-IУ Про звільнення суддів наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2005 року вона була звільнена у звязку з виходом у відставку. Їй як судді у відставці, було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 % від ставки працюючого на відповідній посаді судді, що станом на 01.01.2012 року складає 3 175 грн.12 коп.

У звязку з тим, що з липня 2012 року відповідно до ст. 129 Закону України Про судоустрій і статус суддів, порядок і умови нарахування заробітної плати суддів змінились і розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді значно зріс. У травні 2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На зазначене звернення про перерахунок вона отримала письмову відповідь, в якій відповідач розяснив, що підстави для проведення перерахунку ій щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Позивач вважає, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та виплаті їй щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді є протиправною, не відповідає вимогам діючого законодавства України і порушує її права.

У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі у звязку із важким станом здоровя позовні вимоги, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також подала заяву, якою просила поновити їй строк звернення з адміністративним позовом, до якого додано медичні документи щодо стану здоровя та чисельних хвороби.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пославшись на пояснення наведені письмовому запереченні.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, належним чином повідомленний.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що з 25 липня 1983 року по 23 березня 2004 року позивач працювала суддею Павлоградського міського суду Дніпропетровської області. Відповідно до постанови Верховної ради України від 07 квітня 2005 року №2536-IУ Про звільнення суддів наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2005 року вона була звільнена, у звязку з виходом у відставку.

Їй як судді у відставці, було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 % від ставки працюючого на відповідній посаді судді, що станом на 01.01.2012 року складає 3 175 грн.12 коп.

У звязку з тим, що з липня 2012 року заробітна плата працюючих суддів збільшилась, позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання і виплату позивачу з січня 2013 року, з грудня 2013 року щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Як вбачається з відповіді управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 02.06.2014 року № 3/124, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі того, що відповідно до ст. 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, який набрав чинності з 30.07.2010 року, передбачено, що у разі зміни грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Згідно записів трудової книжки позивач працювала на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду. Таким чином, підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу відсутні.

Відмова відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді є протиправною, порушує норми діючого законодавства України і права позивача виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 19 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 22, ч.1 ст.64 Конституції України, однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування або обмеження.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що є також гарантією належного здійснення правосуддя, надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді, і спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня.

Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закон України Про статус суддів визнаний таким, що втратив чинність, крім статті 43, частин 5-13 статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та частин 1-4 статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2012 року.

Тобто Законом України Про судоустрій і статус суддів надано право суддям, в яких є необхідний стаж роботи, до 01.01.2011 року звільнятись у відставку на підставі ст. 43 Закону України Про статус суддів.

Як встановлено судом, позивач була звільнена у відставку 01.03.2007 року на підставі постанови Верховної ради України від 07.04.2005 року №2536-IУ Про звільнення суддів, тобто правовою підставою звільнення позивача у відставку у квітні 2005 року була ст. 43 Закону України Про статус суддів, а тому на позивача поширюються гарантії соціального захисту суддів у відставці, передбачені статтею 43 Закону України Про статус суддів. Застосовувати в даному випадку положення ст. 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, яка регулює порядок призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, підстав немає, оскільки зазначена законодавча норма поширюється на суддів, які звільнились у відставку після 01.01.2011 року.

Крім того, застосовуючи положення ч. 4 ст. 43 Закону України Про статус суддів до спірних правовідносин, суд враховує вимоги ст. 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України Про статус суддів, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Починаючи з липня 2012 року порядок і умови нарахування заробітної плати суддів, працюючих на відповідних посадах, змінились.

Згідно ст. 129 Закону України Про судоустрій і статус суддів, суддівська винагорода складається з посадового окладу та ряду доплат, в тому числі за вислугу років. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється з 1 липня 2012 року у розмірі 8 мінімальних заробітних плат.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-749 від 15.05.14 року, заробітна плата судді у відставці, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на підставі особового рахунку на січень 2013 року, склала 17 205,00 грн.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-750 від 15.05.14 року, заробітна плата судді у відставці, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на підставі особового рахунку на грудень 2013 року, склала 18 270,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України Про статус суддів, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Однак, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідач порушив зазначені положення ч. 3 ст. 43 Закону України Про статус суддів, тобто порушив гарантії соціального захисту, які позивач мав до виходу у відставку, а тому дії відповідача, щодо відмови у здійсненні довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, підлягають визнанню протиправними.

Необхідно зазначити, що у розмірі щомісячного довічного грошового утримання, яке після відповідного перерахунку має право одержувати позивач, є певні обмеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, призначених (перерахованих) відповідно до ряду нормативно-правових актів, в тому числі до закону України Про судоустрій і статус судді, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. ст. 1. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року, а обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання призначено позивачу до набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, але спірні правовідносини з приводу його перерахунку між позивачем та відповідачем виникли після 01.10.2011 року, тобто після набрання чинності зазначеним законом. Тому, на даний час позивач має право одержувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, але у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, у законодавчому порядку.

Таким чином, відповідач підлягає зобовязанню здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з січня 2013 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-749 від 15.05.2014 року, та з грудня 2013 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-750 від 15.05.14 року, але у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, у законодавчому порядку.

В задоволенні позовних вимог в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з липня 2012 року та з жовтня 2012 року - відмовити тому що ця вимога необґрунтована та безпідставна, оскільки виникнення у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання можливо лише з часу звернення останньої до управління ПФУ з відповідною заявою про перерахунок, однак вказана заява позивачем взагалі не подавалася відповідачу, оскільки своєю заявою від 13.02.2013 р. позивач, у звязку із досягненням 55 років, просив призначити йому пенсію по віку (а.с.23), на що отримав від відповідача розяснення (а.с.5-6). Натомість, заява позивача до відповідача від 20.05.2014 р. (а.с.24) стосувалася саме перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з січня та грудня 2013 року, на що відповідач відповів відмовою (а.с.7,8).

Згідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Отже, з огляду на зміст медичних документів щодо характеру та тривалості хвороб позивача (а.с.33-39) суд вбачає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а клопотання про поновлення строку таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанову суду необхідно звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 69, 71, 94, 99, 100, 104, 158-159, 162, 163, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з січня 2013 року та з грудня 2013 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з січня 2013 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-749 від 15.05.2014 року, та грудня 2013 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-750 від 15.05.2014 року, але у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, у законодавчому порядку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області виконати постанову негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору суму в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій