Справа № 607/3413/14а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 7668/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5.06.2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області про зобов'язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про зобов'язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Позивач просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20.06.2013 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5.06.2014 року позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 20.06.2013 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області, яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв'язку з відсутністю у первинних документах зазначення населених пунктів чи об'єктів зони, в яких позивач проводив роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зокрема, при проведенні перевірки первинних документів по місцю роботи встановлено, що згідно відомості про заробітну плату за липень 1986 року ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата, однак не зазначено періоди перебування та населені пункти зони відчуження. Інші документи, які б підтверджували перебування позивача на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС не збереглись. Тому відмова в призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірною.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 28.12.1992 року Тернопільською обласною державною адміністрацією, яке перереєстроване 23.07.1997 року .

Згідно довідок №1/06-3-448 від 30.11.1992 року та №1/07-2-40 від 2.07.1997 року ОСОБА_1 в складі зведеної автоколони Міністерства транспорту України, перебуваючи на посаді водія, брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30 кілометровій зоні з 28.06.1986 року по 17.07.1986 року. Зведена автоколона Міністерства транспорту України базувалася в с.Страхолісся Чорнобильського району Київської області з щоденним виїздом на роботу в 30-ти кілометрову зону для будівництва автодороги Зелений Мис - Чорнобиль.

Позивач ОСОБА_1 брав участь у будівництві дороги Зелений Мис - Чорнобиль в червні-серпні 1986 року, що підтверджується повідомленням Тернопільського автотранспортного підприємства 16154 від 2.07.1997 року №1/07-2-40.

Згідно списків працівників АТП -16154, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні в 1986 -1988 рр. від 9.09.1992 року №1-06-692 під порядковим номером 95 значиться ОСОБА_1 та період перебування його в 30-ти кілометровій зоні відчуження зазначено з 28.06.1986 року по 17.07.1986 року.

Згідно розрахункової відомості по заробітній платі водіїв 6 загону за 1986 рік під порядковим номером 94 значиться ОСОБА_1 і його заробітна плата за липень 1986 року склала 471,92 крб.(акт № 23 від 15.08.2013 року, акт від 13.03.2014 року)

Відповідно до особових рахунків, розрахункової відомості про нараховану та сплачену заробітну плату, підприємством ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату за липень 1986 року в розмірі 345,41 грн., виходячи з тарифної ставки водія 0,65 крб., в зоні відчуження 0,74 крб. Фактично відпрацьований час в зоні ІІ, де було проведено доплату з врахуванням коефіцієнта 3, по шляхових листках становить 30 годин, що підтверджується довідками ТОВ Тернопільське АТП -16154» №4 від 21.02.2013 року, №13 від 11.02.2014 року.

20.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі з заявою про призначення йому пенсії, як ліквідатору-чорнобильцю, віднесеному до 2 категорії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши при цьому копії посвідчення ліквідатора, військового квитка, архівних довідок, довідки про період перебування під час ліквідації аварії на ЧАЕС, довідки про заробітну плату та трудової книжки.

Протоколом засідання комісії управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі по розгляду питань пов'язаних з призначенням пенсій від 20.06.2013 року позивачу відмовлено у призначені пенсії на підставі відсутності у первинних документах населених пунктів чи об'єктів зони, в якій він проводив роботи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому відмова відповідача в призначенні такої пенсії є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій:

учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років.

Згідно пп. «ґ» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9.03.1988 року № 122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Враховуючи вищенаведені положення, колегія суддів вважає, що основним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про періоди роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення у встановленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку подав усі необхідні документи, що передбачені Порядком. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 28.06.1986 року по 17.07.1986 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, а тому він має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, зобов'язавши управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 20.06.2013 року (з моменту звернення з заявою про призначення пенсії).

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5.06.2014 року в справі № 607/3413/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : О.Б. Заверуха

А.Р. Курилець