Справа № 348/2999/14-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 876/1026/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 12 січня 2015 року по справі № 348/2999/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області про визнання дій неправомірними, -

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, у якому просить суд визнати неправомірною відмову УПФУ в Надвірнянському районі Івано - Франківської області в перерахунку пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу, сум районного коефіцієнту та північної надбавки, зобов'язати УПФУ в Надвірнянському районі Івано - Франківської області зарахувати при розрахунку пенсії суми районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі з 23 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з моменту призначення пенсії з 27 травня 1998 року.

На підтвердження позовних вимог позивач покликається на те, що він пенсіонером за віком, пенсія йому нарахована та виплачується управлінням Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області з 27 травня 1998 року.

При обрахунку стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення, періоди роботи з 21 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року, йому зараховано з розрахунку рік за рік. Хоча згідно з чинним законодавства слід було зараховувати один рік за один рік шість місяців, так як у вказані періоди він працював в районах Крайньої Півночі. На підтвердження такого права ним було надано трудову книжку, довідку Прикарпатського управління бурових робіт, що уточнює особливий характер роботи чи умов праці, що необхідні для призначення пільгової пенсії та на підтвердження постійної зайнятості на пільговій роботі, а також ряд інших документів. Однак, управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі відмовило йому у перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 12 січня 2015 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області про визнання дій неправомірними задоволено.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового обчислення стажу та сум районного коефіцієнту та північної надбавки.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік шість місяців) період роботи ОСОБА_1 з 21 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року, в Івано - Франківському управлінні бурових робіт на посаді водія в Західному Сибіру Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області зарахувати ОСОБА_1 при розрахунку пенсії суми районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 21 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області зробити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу з 15 червня 2014 року.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області, який покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 12 січня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що позивач працював в Івано -Франківському управлінні бурових робіт водієм з 21 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року вахтово - експедиційгним методом під час виконання підприємством робіт в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - в Західному Сибіру - Ханти - Мансійському автономному округу Тюменського області, що підтверджується довідкою, яка є в матеріалах пенсійної справи, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт №10-1943 від 17.11.2014 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і яка підтверджує постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги.

Згідно з вказаною довідкою до заробітної плати ОСОБА_1 входили районний коефіцієнт та північні надбавки. Також, ОСОБА_1 надавалась додаткова відпустка в кількості 12 днів за роботу в МПКП.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в спірні періоди підтверджується трудовою книжкою та довідкою №10-1943 від 17.11.2014 року, в яких зазначено про розповсюдження пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз. 3 п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до пп. "б" п. 7 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм права випливає, що трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював водієм в Івано-Франківському управлінні бурових робіт у період з 21 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти - Мансійський автономний округ Тюменської області).

За час роботи в управлінні вахтово - експедиційним методом в Західному Сибіру місячна та річна норми робочого часу ОСОБА_1 відпрацьовувалась. Згідно з нормативними актами Уряду і відомств до заробітної плати ОСОБА_1 виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка в кількості 12 днів за роботу в МПКП.

Таким чином, беззаперечним фактом є те, що у спірні періоди позивач працював у місцевостях, які відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Підпункт "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до п. 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та довідок, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є достатні підстави для зарахування йому до пільгового трудового стажу періоду роботи з 21 листопада 1981 року по 19 лютого 1986 року з розрахунку за кожний рік - один рік і шість місяців.

Покликання управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на те, що обчислення стажу роботи в районі Крайної Півночі після 01 січня 1991 року застосовується в одинарному розмірі, є безпідставними, виходячи з наступного.

Питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з ч.2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь - якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2,3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні. Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи. В період 1991 - 1998 років на території РФ був чинним Закон РРСФР "Про державні пенсії в РРСФР" від 20 листопада 1990 року № 340-1, який діяв на території РФ з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2001 року, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в 1,5 розмірі.

Безпідставними також є покликання управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області на необхідність застосування у спірних правовідносинах приписів пп. 5.9 п.5 Положення "Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації робіт", затвердженого постановою Держкомпраці РСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82, оскільки робітникам підприємств і організацій, які виїжджали для виконання робіт вахтовим методом в райони Крайньої Півночі чи в прирівняних до них районів із інших районів країни, надаються пільги, які передбачені ст.ст. 1- 4 Указу Президії Верховного Союзу РСР від 10 лютого 1960 року з врахуванням змін і доповнень, внесених ст.ст. 1,2 Указу Президії Верховного Союзу РСР від 26 вересня 1967 року.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі від 06.05.1981 року вказано, що робітникам експедицій, круглорічних партій, нафтових розвідок, відділів, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі надаються пільги, передбачені Указами від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь - які дані про те, що управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області зверталося до підприємства, де працював позивач, чи до самого позивача з вимогою про дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряв умови праці ОСОБА_1 та інші відомості, передбачені законодавством, для визначення права позивача на пенсію, хоча такі повноваження надані управлінню Пенсійного фонду у Надвірнянському районі Івано - Франківської області ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та п.п. 38,43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірною відмови відповідача в перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу та зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано - Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) спірні періоди роботи, як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з даним адміністративним позовом звернувся в суд 15 грудня 2014 року, тобто з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в межах шестимісячного строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано - Франківської області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 12 січня 2015 року по справі № 348/2999/14а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник