Справа № 805/214/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чекменьов Г.А.
Суддя-доповідач - Арабей Тетяна Георгіївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року справа №805/214/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі № 805/214/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області про визнання дій відповідача щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 41329484 про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправним; скасування постанови відповідача від 29 грудня 2014 року ВП № 41329484 про повернення виконавчого документа стягувачеві; зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документа (виконавчий лист № 805/12785/13-а виданий 17 вересня 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 3-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області задоволено частково. Постанову Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області від 29 грудня 2014 року ВП № 41329484 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасовано. Зобов'язано відповідача відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №805/12785/13-а, виданого 17 вересня 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1 732,80 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 36-38).

16 лютого 2015 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв Окрему ухвалу, якою ухвалив довести до відома Головне управління юстиції у Донецькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог чинного законодавства, шляхом роз'яснення працівникам відповідача відповідних положень спеціального законодавства та вжиття заходів щодо підвищення їх кваліфікації (а.с. 34-35).

Не погодившись з судовим рішенням, Відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року по справі № 805/214/15-а, та прийняти нову постанову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апелянт наголошує на тому, що постанову про повернення виконавчого документа винесено правомірно, враховуючи те, що вимога відділу № 5698 від 11 листопада 2014 року не була ні виконана, ні оскаржена, стягувача було попереджено про повернення виконавчого документу у разі невиконання зазначеної вимоги відділу (а.с. 47-49).

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 72, 73).

15 травня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслало заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить суд відмовити апелянту у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 74-77).

15 травня 2015 року до канцелярії суду надійшло клопотання від Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області про розгляд справи за відсутності представника відділу (а.с. 83, 85).

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області знаходилось виконавче провадження № 41329484 з примусового виконання виконавчого листа № 805/12758/13а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 07 листопада 2013 року про стягнення на користь Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області заборгованості зі сплати страхових внесків з ОСОБА_2 у розмірі 1 732,80 (а.с. 10).

11 листопада 2014 року державним виконавцем винесено вимогу № 5698 про забезпечення виходу (виїзду) за адресами боржників з метою перевірки їх майнового стану, подальшого вилучення та передачі арештованого майна на зберігання стягувачу (а.с. 11). З цієї вимоги не вбачається в рамках якого саме провадження прийнято дану вимогу.

Листом № 3405/09 від 18 листопада 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області повідомив Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області про відсутність можливостей для зберігання вилученого майна боржників та відсутність фінансування на утримання транспортного засобу для сумісних виїздів за місцезнаходженням боржників (а.с. 12 ).

29 грудня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби повернуто Управлінню Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області виконавчий лист № 805/12785/13а на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із невиконанням вимоги відповідача № 5698 від 11 листопада 2014 року (а.с. 9).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога відповідача № 5698 від 11 листопада 2014 року є неправомірною, а її невиконання не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві. Щодо позовних вимог про зобов'язання відділом відновити виконавче провадження, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині, зазначив, що, враховуючи положення ч. 4 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», ця позовна вимога є правомірною з огляду на те, що після винесення рішення судом про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду. Позовні вимоги в частині визнання дій неправомірними судом першої інстанції залишені без задоволення, оскільки ці дії відповідача не порушують права чи інтереси позивача, а судовий захист порушених прав позивача, як стягувача у виконавчому провадження, реалізуються шляхом задоволення вимог про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5).

Так, у відповідності до Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

Як встановлено під час розгляду справи, 29 грудня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби повернуто Управлінню Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області виконавчий лист № 805/12785/13а (а.с. 9).

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону № 606-ХІV про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до матеріалів справи, при прийнятті спірної постанови, державний виконавець керувався п. 4 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв'язку з невиконанням вимоги відповідача № 5698 від 11 листопада 2014 року (а.с. 9).

Як вже зазначалося раніше, 11 листопада 2014 року державним виконавцем винесено вимогу № 5698 про забезпечення виходу (виїзду) за адресами боржників з метою перевірки їх майнового стану, подальшого вилучення та передачі арештованого майна на зберігання стягувачу з якої не вбачається, що вона стосується конкретно зазначеного виконавчого провадження. Крім того, вимога носить загальний характер відповідно до усіх виконавчих проваджень за якими стягувачем є Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області, тому, в межах спірного виконавчого провадження її невиконання не може слугувати підставою для повернення виконавчого документу з зазначених мотивів (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції вважає вимогу відповідача № 5698 від 11 листопада 2014 року неправомірною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з п. 5, 7 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна.

Однак, при винесені вимоги № 5698 від 11 листопада 2014 року, відповідач, у порушення вимог ч. 1 ст. 6 Закону № 606-ХІV, відповідно до положень якої, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, зобов'язав позивача забезпечити вихід (виїзд) за адресами боржників з метою перевірки їх майнового стану, подальшого вилучення та передачі арештованого майна на зберігання стягувачу, при цьому, відділ державної виконавчої служби не посилається на наявність та обов'язковість згоди власника (управління) на використання при проведені виконавчих дій транспортних засобів для перевезення майна та можливості зберігання зазначеного майна у стягувача, що також спростовується листом стягувача від 18 листопада 2014 року (а.с. 11-12).

Згідно з ч. 1 п. 3.15 Інструкції № 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону № 606-ХІV. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному спорі в якості суб'єкта владних повноважень, рішення та дії якого оскаржують ся, виступає орган державної виконавчої служби та його посадова особа.

Враховуючи те, що вимога відповідача № 5698 від 11 листопада 2014 року є неправомірною, та те, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено, факт перешкоджання стягувачем провадженню виконавчих дій. Надання транспортних засобів та місця зберігання майна не є обов'язком стягувача, а лише є правом за погодженням з державним виконавцем, доводи апелянта судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки державний виконавець може скористатися авансуванням витрат на організацію та проведення виконавчих дій без обов'язку присутності представника стягувача при їх виконанні, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування постанови державного виконавця відповідача про повернення виконавчого листа № 805/12785/13а стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність оскарження вимоги № 5698 від 11 листопада 2014 року, з огляду на те, що зазначена вимога носить загальний характер, а не конкретизує дії державного виконавця при проведенні виконавчих дій в спірному виконавчому провадженні.

Щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документа (виконавчий лист № 805/12785/13-а виданий 17 вересня 2013 року Донецьким окружним адміністративним судом) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд апеляційної інстанції зазначає, що в даній частині позовних вимог апелянтом рішення суду не оскаржувалось.

В решті рішення суду також не оскаржувалось.

Таким чином, суд вважає, що висновки апелянта є недопустимими та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення ч. 1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі № 805/214/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування постанови державного виконавця - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г. Аребей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова