Справа № 810/601/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/601/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року № 810/601/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Київській області до комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" про стягнення сум незаконно отриманої субвенції,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція в Київській області з позовом до комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа", в якому просить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України незаконно отримані субвенції у сумі 10 249 605 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно отримано з Державного бюджету України вказану суму субвенцій на покриття різниці в тарифах на теплову енергію за статтею витрат «Газ» в розрахунках собівартості за жовтень, листопад, грудень 2012 року.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. В ході судового розгляду справи позовних вимог не визнавав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Посадовими особами ДФІ у Київській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" за період з 01.06.2012 по 31.07.2014, у т.ч. перевірку наявності підстав для отримання субвенції державного бюджету на погашення заборгованості з різниці у тарифах на послуги з теплопостачання.

За результатами ревізії складено Акт від 30.09.2014 № 11-31/123.

Згідно даного Акту встановлено, що КП БМР "Білоцерківтепломережа" в розрахунок фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік до статті «Газ» (для населення) протиправно, на думку позивача, включено витрати на газ по ціні, яка перевищує граничний рівень ціни на природний газ для суб’єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, що використовується для виробництва та надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, що призвело до завищення собівартості теплової енергії для населення в Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії по КП БМР "Білоцерківтепломережа" за 2012 рік на суму 10 249 605,00 грн.

Відповідачем на Акт ревізії подані заперечення від 10.10.2014 №1597, проте вони не були взяті до уваги позивачем, про що повідомлено листом від 31.10.2014.

У подальшому позивач звернувся до КП БМР „Білоцерківтепломережа” з листом-вимогою від 05.11.2014 № 11-16/2155, яку в подальшому уточнено листом від 27.11.2014 №11-16/2247, про усунення порушень, виявлених в ході ревізії, з терміном інформування про вжиті заходи до 15.12.2014.

Згідно повідомлень відповідача від 05.11.2014 №1748/1, від 12.12.2014 №2061 та від 21.01.2015 останнім частково забезпечено відшкодування порушень, проте, станом на 29.01.2015 не відшкодовано порушення, усунення яких вимагається пунктом 6 вимоги від 05.11.2014 №11-16/2155 (уточненої 27.11.2014 №11-16/2247), а саме – не відшкодовано до Державного бюджету України кошти безпідставно отриманої субвенції на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2012 рік у сумі 10 249 605 грн.

З метою стягнення з відповідача до Державного бюджету України вказаної суми субвенції позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення у даній справу судом враховується те, що п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено право органів контрольно-ревізійної служби звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014 у справі №21-40а14, №21-63а14, від 13.05.2014 у справі №21-89а14, від 20.05.2014 у справі № 21-93а14, які згідно ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Як встановлено судом, між КП БМР "Білоцерківтепломережа" (Покупець) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець) укладено договір від 30.09.2011 №14/2402/11 на купівлю-продаж природного газу, предметом якого є постачання імпортованого природного газу у 4-му кварталі 2011 року та у 2012 році для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

За умовами даного договору ціна газу за 1000 м3 становить 1 091,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 27.11.2012, від 30.11.2012 та від 31.12.2012 до договору від 30.09.2011 №14/2402/11 обсяг спожитого КП БМР "Білоцерківтепломережа" газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, становить 24 846,802 м3 на суму 32 529 433,18 грн.

Проте, на думку позивача, до розрахунків фактичної собівартості теплової енергії для населення мали бути включені витрати на газ у сумі 27 107 860,98 грн.

ДФІ у Київській області не заперечуються проведені КП БМР "Білоцерківтепломережа" розрахунки втрат тепла у котельних та теплових мережах за жовтень – грудень 2012 року у загальному розмірі 31 514 Гкал, на виробництво яких було використано 43 68 061 м3 природного газу.

При цьому, на думку ДФІ у Київській області, до розрахунків фактичної собівартості теплової енергії для населення за вказаний період (по втратах тепла) мають відноситись витрати на газ, як такий, що використовується КП БМР "Білоцерківтепломережа" виключно для компенсації втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання та на витрати, пов’язані з технологічними потребами Покупця лише в частині відпущеної теплової енергії населенню та за ціною, визначеною Постановою НКРЕ від 13.07.2010 №813 у сумі 1 091,00 грн. без ПДВ, а саме – на суму 41 73 577,00 грн.

З такими висновками ДФІ у Київській області суд не погоджується у зв’язку з наступним.

Як пояснив позивач, обрахунок фактичної собівартості теплової енергії для населення за жовтень – грудень 2012 року (по втратах тепла) ґрунтується на кількості природного газу, яка зазначена в актах приймання-передачі природного газу від 17.12.2013 до договору від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17.

Проте, відповідачем обрахунок фактичної собівартості теплової енергії для населення (по втратах тепла) обраховувався згідно кількості природного газу, окремо виділеного з загального обсягу втрат для І групи -«населення».

Так, згідно п.2.1 договору від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17 ПАТ «НАК «Нафтогаз» (Продавець) передав КП БМР "Білоцерківтепломережа"(Покупець) спожитий Покупцем у жовтні – грудні 2012 року газ у обсягах: у жовтні 2012 року - 710.687 тис.м3, у листопаді 2012 року – 1 380,484 тис.м3, у грудні 2012 року – 2 276,890 тис.м.3.

Згідно п. 1.2 договору від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17 зазначений обсяг газу використовується покупцем виключно для компенсації втрат теплової енергії у процесі виробництва, транспортування, постачання та на витрати з технологічними потребами Покупця.

Зазначений обсяг газу згідно до умов договору та актів приймання-передачі природного газу від 17.12.2013 до договору від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17 не розділявся окремо по категоріях споживачів, а саме окремо: по категорії І група - «населення» та II група - «бюджет та інші».

КП БМР "Білоцерківтепломережа" самостійно, виходячи з корисного відпуску теплової енергії, спожитої у період жовтня – грудня 2012 року, обраховано втрати теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання з розбивкою по групах:

- І група – 3712,741 тис.м3;

- ІІ група – 655,320 тис.м3.

Після встановлення фактичного обсягу втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання для категорії «населення» до розрахунків фактичної собівартості теплової енергії для населення за жовтень, листопад та грудень 2012 року (по втратах тепла) Відповідачем було віднесено витрати на газ за ціною 3 884,78 грн. без ПДВ на загальну суму 14 423 181,00 грн.

Отже, підставою для висновку про завищення відповідачем собівартості наданих послуг з теплопостачання для населення є обрахування відповідачем фактичного обсягу втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання для категорії «населення» за тарифом, який встановлений для II групи - «бюджет та інші», який є вищим ніж встановлений постановою НКРЕ від 13.07.2010 № 813 та, відповідно, зайвого отримання субвенції на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання.

Статтею 23 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 №4282 встановлено, що у 2012 році перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517 затверджено Порядок та умови надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно п. 6 даного Порядку обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, з урахуванням перерахунків за низькоякісні та надані не в повному обсязі послуги та відрахуванням дотації місцевих бюджетів, отриманої надавачами послуг. У вищезгаданому пункті не зазначено, що втрати при транспортуванні теплової енергії не повинні враховуватися в розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах, що визначається учасниками розрахунків як різниця між фактичними витратами на теплову енергію (виробництво, транспортування і постачання теплової енергії) і фактичними нарахуваннями.

Згідно п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 до складу витрат включається: «Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат».

КП БМР "Білоцерківтепломережа" для визначення обсягів природного газу, які використовувались для виробництва теплової енергії для населення, які є складовими повної собівартості вироблення теплової енергії, при складанні розрахунку різниці у тарифах за жовтень – грудень 2012 року також застосувало норми Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010 № 288, застосування якої згідно п. 2 даного наказу є обов'язковим для суб'єктів господарювання різних форм власності, які використовують природний газ для виробництва теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання.

Так, згідно Методики № 288 теплогенеруючі підприємства визначають обсяги природного газу за ціною, яка відповідно до постанови НКРЕ від 13.07.2010 № 813 "Про затвердження граничного рівня ціни на природний газ для суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих", складає 1 091 грн./1000 м. куб. (без ПДВ).

Проте, до граничної ціни не включено повний обсяг виробництва теплової енергії для потреб населення, та входить лише та частка теплової енергії ("корисний відпуск"), яка спожита населенням до точки продажу, а саме – зовнішньої стіни житлового будинку.

Отже, під час формування граничного рівня ціни на природний газ для відповідних суб'єктів господарювання не враховується обсяг теплової енергії, яка при транспортуванні по трубопроводах втрачається згідно зі встановленими та затвердженими технологічними нормативами.

Тому відповідач в силу норм Методики № 288 зобов'язаний був закуповувати природний газ на виробництво частини теплової енергії для потреб населення, яка втрачається відповідно до технологічних нормативів у процесі транспортування, за ціною 3 388,48 грн./1000 м.3 (без ПДВ), що фактично дорівнює ціні виробництва теплової енергії для бюджетних та інших споживачів.

Саме така ціна газу була встановлена додатковою угодою № 3 до Договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 № 14/2506/11, предметом якого була купівля КП БМР «Білоцерківтепломережа» природного газу у ПАТ «НАК «Нафтогаз» виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Зокрема, пунктом 2 додаткової угоди № 3 встановлено, що з 01.07.2012 ціна за 1 000 м.3 природного газу становить 4661,74 грн., у т.ч. ПДВ 776,96 грн.

Така ж ціна газу встановлена у Договорі від 29.11.2013 № 13/3677 ВТЕ(Р)-17

З викладеного слідує, що КП БМР "Білоцерківтепломережа" при складанні розрахунку різниці в тарифах за жовтень – грудень 2012 року обрахувало втрати при транспортуванні теплової енергії, у тому числі по І групі - «населення», виходячи з фактичної ціни на газ (3884,78 грн. без ПДВ), встановленої договором від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17, яка була закуплена саме для мети компенсації втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання на витрати пов’язані з технологічними потребами та фактично оплачена відповідачем ПАТ «НАК «Нафтогаз».

Також суд зазначає, що дія Методики № 288 була зупинена з 30.12.2012, а наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 730 від 11.10.2013 його визнано таким, що втратив чинність.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин Методика визначення обсягів природного газу, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України № 288 від 15.07.2010, діяла та була обов’язковою для застосування суб'єктами господарювання, які використовують природний газ для виробництва теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, у т.ч. для відповідача.

Щодо доводів позивача в частині протиправності анулювання відповідачем актів приймання-передачі природного газу за жовтень – грудень 2012 року та підписання нових актів від 17.12.2013 та договору купівлі-продажу природного газу від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17, суд зазначає наступне.

Так, Закупівля природного газу КП БМР "Білоцерківтепломережа" у 2012 році здійснювалась згідно договорів з ПАТ «НАК «Нафтогаз», а саме:

- за договором №14/2402/11 від 30.09.2011, предметом якого визначено купівлю- продаж природного газу «для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями»,

- за договором від 30.09.2011 № 14/2506/11 предметом якого визначено купівлю-продаж природного газу «для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, іншими споживачами, та використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати.

Під час приймання-передавання газу за вказаними договорами було складено акти приймання-передачі природного газу:

- за договором від 30.09.2011 №14/2402/11 у загальній кількості 24 846 802 м3;

- за договором від 30.09.20 №14/2506/11 у загальній кількості 8 753 666 м3.

Як пояснив відповідач, з метою уточнення обсягу газу, який був витрачений виключно для компенсації втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання на витрати пов’язані з технологічними потребами між сторонами договору від 30.09.2011 № 14/2506/11 було укладено новий договір купівлі-продажу природного газу від 29.11.2013 № 13/3677 ВТЕ(Р)-17.

Згідно п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується виключно для компенсації втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання на витрати пов’язані з технологічними потребами.

Об’єктом купівлі-продажу є передавання Покупцеві газу у листопаді-грудні 2013 року в обсязі 4 368,061 тис.м3, який спожитий Покупцем у жовтні – грудні 2012 року.

У зв’язку з укладенням нового договору сторонами складено нові акти приймання-передачі природного газу від 17.12.2013 до договору № 13/3677ВТЕ(Р)-17 від 29.11.2013, а попередньо складені акти приймання-передачі природного газу за договором від 30.09.2011 № 14/2506/11 у частині об’єму газу, який переданий виключно для компенсації втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування, постачання на витрати пов’язані з технологічними потребами, анульовано.

Також на обґрунтування позовних вимог ДФІ у Київській області посилається на те, що акти приймання-передачі природного газу від 17.12.2013 до договору від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17 про передачу природного газу для компенсації втрат у жовтні – грудні 2012 року складені та підписані всупереч п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її завершення.

Такі доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки однією із загальних засад цивільного законодавства згідно зі ст. З Цивільного кодексу України є свобода договору.

Положення ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України дозволяють сторонам встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, тобто, поширити дію його умов на фактичні правовідносини, що виникли до моменту їх юридичного оформлення.

Так, суд зазначає, що законом не заборонено суб’єктам господарювання вносити зміни до попередньо складених документів, що стосуються їх господарських взаємовідносин, у т.ч. шляхом анулювання попередньо складених документів за їх взаємною згодою.

Крім того,позивачем не обґрунтовано, яким чином анулювання актів приймання-передачі природного газу за жовтень – грудень 2012 року та підписання нових актів від 17.12.2013 та договору купівлі-продажу природного газу від 29.11.2013 №13/3677 ВТЕ(Р)-17 вплинуло на визначення відповідачем собівартості теплової енергії.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 122, 97, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.