Справа № 815/584/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/584/15
П О С Т А Н О В А
18 травня 2015 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді - Балан Я. В.,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято з грубим порушенням встановленого порядку, безпідставно та без наявності передбачених на те законних підстав, оскільки показники податкової звітності з податку на додану вартість у період червень 2014 року серпень 2014 року формувались за результатами здійснення господарської діяльності позивачем з контрагентами в тому числі ПП «БУД-СИСТЕМС» правомірно, на підставі належним чином оформленої первинної документації. Всі угоди з вказаним контрагентом були укладені відповідно до вимог діючого законодавства, жодних реальних, визначених законодавством ознак фіктивності в діяльності цього контрагента відсутні, ПП «БУД-СИСТЕМС» є діючим та не перебуває в процесі припинення, на час здійснення господарських операцій було зареєстроване платником податку на додану вартість. За укладеними договорами з контрагентом, позивач повністю сплатив вартість придбаних послуг з податком на додану вартість, отримав від контрагента накладні, які стали підставою для включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту. Крім того, реальність здійснення господарських операцій за договорами субпідряду з ПП «БУД-СИСТЕМС» також підтверджується складеними та підписаними сторонами актами встановленої форми та платіжними документами. Наявність розбіжностей між сумами податкових зобов`язань та податкового кредиту з податком на додану вартість в розрізі контрагентів не є самостійною підставою для визнання правочинів недійсною. Щодо тверджень податкового органу відносно відсутності або недостатності у контрагентів найманих працівників, основних фондів, складських приміщень, вказані твердження в порушення п. 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом Державної податкової адміністрації № 984 від 22.12.2010 року не доведені належною доказовою базою, не підтверджені первинними або іншими документами, а тому є лише припущенням відповідача. Крім того, у акті перевірки, викладені порушення у якому стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень не наведено жодних доказів щодо самостійного дослідження податковим органом обставин укладення спірних угод, предметів даних правочинів, змісту прав та обов`язків сторін за ними, повноважень фізичних осіб, які від імені суб`єктів господарювання укладали ці правочини, обізнаності суб`єктів господарювання щодо обставин діяльності один одного, дійсних намірів сторін правочинів, наявності чи відсутності розумних економічних чинників на укладення правочинів, подальшого руху сплачених позивачем грошових коштів. Таким чином, ТОВ «Бласт ЛТД» виконало всі передбачені законодавством вимоги необхідні для формування податкового кредиту, а відтак позиція податкового органу є неправомірною й такою, що суперечить вимогам Податкового Кодексу України (том І аркуші справи 4-10).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності відповідача чи його повноважного представника до суду не надав (том І аркуш справи 101).
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.
З урахуванням зазначених обставин, а також наданого представником позивача клопотання, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 13.05.2015 року судом прийнято рішення про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження 18.05.2015 року.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що у задоволені адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.
На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
На думку позивача вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті без наявності передбачених чинним законодавством підстав, адже правомірність формування податкового кредиту та сум від`ємного значення податку на додану вартість в тому числі за рахунок сум податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «БУД-СИСТЕМС» у червні 2014 року серпні 2014 року підтверджено наявною у позивача первинною документацію, яка складена відповідно до вимог чинного законодавства та не має будь-яких недоліків.
Проте, суд з такими доводами позивача не погоджується виходячи з наступного.
Згідно матеріалів справи, за період червень серпень 2014 року, відповідно до наявної в матеріалах справи інформації, позивачем задекларовано податковий кредит у загальному розмірі 3 451 667 грн. 00 коп., з яких по взаємовідносинах з ПП «БУД-СИСТЕМС» у розмірі 482 089 грн. 00 коп.
За результатами проведення перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення підприємством позивача норм податкового законодавства, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 383 622 грн., в тому числі: у червні 2014 року 36 833 грн. 00 коп., липні 2014 року 182 600 грн. 00 коп., у серпні 2014 року 164 189 грн. 00 коп.; завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 90 910 грн. за серпень 2014 року та завищення залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту у розмірі 7 556 грн.
Судом встановлено, що у період червень 2014 року - серпень 2014 року позивач (генпідрядник) здійснював господарську діяльність з контрагентом ПП «БУД-СИСТЕМС» (субпідрядник) на підставі наступних договорів субпідряду:
- № 69 від 22.07.2014 року, відповідно до п. 1 якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «влаштування конструкцій дорожнього одягу під благоустрій території на об`єкті «Логістичний центр» (том І аркуші справи 120-122);
- № 55 від 26.06.2014 року, відповідно до п. 1 якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «земляні роботи з благоустрою другого пускового комплексу на об`єкті «Логістичний центр» (том і аркуші справи 123-125);
- № 41 від 05.06.2014 року, відповідно до п. 1 якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «роботи по винесенню кабельної лінії з пятна забудови будівельного майданчика замовника» (том І аркуші справи 126-128);
- № 51 від 12.06.2014 року, відповідно до п. 1 якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «очистка госпобутової виробничої каналізації з очисткою жировиловлювачів, очистка КНС» (том і аркуші справи 129-131);
- № 66 від 21.06.2014 року, відповідно до п. І якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «очистка самопливної зливової та хозфекальної каналізації, каналізаційних насосних станцій, колодязів жировиловлювачів і відстійників, вивезення та утилізація твердих опадів і жирових відкладень - очищення «Центральної КНС 1» (хоздвор АБК-3), приймальної камери і підвідного самопливного колектора від Військової частини за СТПР- З до КНС-1» (том І аркуші справи 132-134);
- № 48 від 10.06.2014 року, відповідно до п. І якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «очистка самопливної зливової та хозфекальної каналізації, каналізаційних насосних станцій, колодязів жировиловлювачів і відстійників, вивезення та утилізація твердих опадів і жирових відкладень - очищення КНС у Торгівельного центра та підвідногоколектора від вбиральні № 8 на контейнерній площадці № 3» (том І аркуші справи 135-137);
- № 48 від 10.06.2014 року, відповідно до п. І якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «очистка самопливної зливової та хозфекальної каналізації, каналізаційних насосних станцій, колодязів жировиловлювачів і відстійників, вивезення та утилізація твердих опадів і жирових відкладень - очищення КНС-2 та підвідного колектора Автостоянки № 1» (том І аркуші справи 138-140);
- № 71 від 22.08.2014 року, відповідно до п. І якого, генпідрядник поручив, а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «очистка КНС, зливової та хозфекальної каналізації» (том І аркуші справи 141-143);
- № 29 від 02.06.2014 року, відповідно до п. 1 якого, генпідрядник поручив а субпідрядник прийняв на себе виконання робіт: «очистка маслобензоуловлювачів, жиро уловлювачів, колодязя хозфекальної насосної станції трубопроводів зливової та хозфікальної каналізаційної системи від мулових та жирових відкладень» (том І аркуші справи 181-183);
- № 69 від 22.07.2014 року, за яким субпідрядник взяв на себе виконання робіт по влаштуванню конструкцій дорожнього одягу на благоустрій території на об`єкті «Логістичний центр», та договору № 33 від 03.06.2014 року.
Згідно підпунктів 1.2, 1.3 вказаних вище договорів підряду, субпідрядник зобов`язувався власними силами за вказаними договорами виконати роботи, передбачені умовами договорів та кошторисною документацією. Склад та об`єкт робіт, виконуваних субпідрядником в рамках даних договорів, визначається на підставі кошторисної документації (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договорів.
На підтвердження виконання зобов`язання щодо оплати ТОВ «Бласт ЛТД» за отримані роботи (послуги) від ПП «БУД-СИСТЕМС» за вищезазначеними, укладеними із вказаним контрагентом договорами підряду, позивачем до суду надано платіжні доручення (том ІІ аркуші справи 25-59).
Суми податку на додану вартість у розмірі 482 089 грн. за вищезазначеними договорами та первинною документацією включено позивачем до складу податкового кредиту відповідних звітних (податкових) періодах червень 2014 року серпень 2014 року, в тому числі: за червень 2014 року 36 833 грн. 00 коп., липень 2014 року 282 922 грн. 38 коп., серпень 2014 року 162 333 грн. 33 коп.
Дослідивши наявні в матеріалах справи договори, на підставі яких позивач здійснював господарську діяльність у період червень 2014 року серпень 2014 року з контрагентом ПП «БУД-СИСТЕМС» та первинну документацію, надану на підтвердження виконання умов вказаних договорів, судом встановлено, що сторонами під час виконання договірних зобов`язань порушувались істотні умови договорів, що призвело до виконання робіт за договорами підряду без наявності кошторисної документації, яка за умовами договорів підряду є невід`ємною частиною цих договорів.
З урахуванням вказаного, суд вважає позицію ТОВ «Бласт ЛТД» необґрунтованою на підставі наступного.
Податковий кредит звітного періоду, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України, визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складаються із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу ставкою, протягом такого звітного періоду, у зв`язку із здійсненням операцій, передбачених п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до складу податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України, які повинні підтверджуватися податковими накладними складеними у відповідності до вимог ст. 201 Податкового Кодексу України, митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. З аналізу наведених норм вбачається, що податкові накладні та інші документи, мають силу первинних та можуть слугувати підставою для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Несплачений підприємством податок на додану вартість внаслідок невірного формування податкового зобов`язання та податкового кредиту, є дохідною частиною державного бюджету, власністю держави.
При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16 липня 1999 року господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Водночас, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.
З аналізу наведених норм вбачається, що податкові накладні та інші документи, мають силу первинних та можуть слугувати підставою для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що навіть за обставини надання усієї необхідної первинної документації, яка фіксує факти здійснення господарських операцій та містить усі формальні реквізити у відповідності до Податкового Кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16 липня 1999 року, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку. За таких обставин, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Вказана позиція узгоджується з позицією Вищого Адміністративного Суд України, викладеної у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
На думку суду, позивачем не доведено реального характеру укладених угод та настання наслідків по їх виконанню у вигляді формування податкового кредиту з вищевикладених підстав та з огляду на наступне.
Договірне оформлення господарських відносин позивача з ПП «БУД-СИСТЕМС» регламентовано приписами Цивільного кодексу України.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 Глави 33 Господарського кодексу України, будівництво об`єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб`єктами господарювання для інших суб`єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.
Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 837 вказаного Кодексу, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.
За приписами ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Підрядник, згідно приписів ч. 2 ст. 319 Господарського кодексу України, має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.
Відповідно до ч. 1 ст. 323 Господарського кодексу України, договори підряду (субпідряду) на капітальне будівництво укладаються і виконуються на загальних умовах укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до закону, які є обов`язковим незалежно від джерела фінансування робот, форми власності замовника, підрядника (субпідрядника).
Підрядник, згідно з ч. 1 ст. 877 зазначеного вище Кодексу, зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Проектно-кошторисна документація це система затверджених текстових та графічних матеріалів, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні рішення, а також кошториси об`єктів будівництва відповідно до ДБН А 2.2-3-2012 «Склад і вартість проектної документації на будівництво.
Постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 року затверджено загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві (надалі Умови № 668), які відповідно до Цивільного кодексу України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції будівель і споруд та технічного переоснащення діючих підприємств, а також комплексів і видів робіт, пов`язаних із капітальним будівництвом об`єктів.
Так, згідно п. 4 вказаних Умов № 668, за договором підряду підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором підряду строк закінчені роботи (об`єкт будівництва), а замовник зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію (у разі, коли цей обов`язок повністю або частково не покладено на підрядника), прийняти від підрядника закінчені роботи (об`єкт будівництва) та оплатити їх.
Проектна документація, згідно вимог п. 46 Умов № 668, розробляється та затверджується відповідно до регіональних і місцевих правил забудови, державних будівельних норм та інших нормативних документів.
Пунктом 21 вказаних умов № 668 передбачено, що договірна ціна у договорі підряду визначається на основі кошторису як приблизна або тверда. Договірна ціна вважається твердою, якщо інше не встановлено договором.
Як вбачається зі змісту вищезазначених договорів підряду, укладених позивачем з ПП «БУД-СИСТЕМС», предметом вказаних договорів було визначено зобов`язання субпідрядника своїми силами виконати роботи передбачені умовами даних договорів, кошторисною документацією, на підставі якої визначаються склад і об`єм робіт, та яка є невід`ємною частиною договорів.
Проте, відповідної кошторисної документації позивачем ані під час перевірки, ані у ході судового розгляду справи не надано, що на думку суду є порушенням суттєвих умов договорів та не дає можливості встановити визначений обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
У відповідності до п.п. 61, 62, 65 Умов № 668, підрядник може, якщо інше не встановлено договором підряду, залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників. При цьому договори субпідряду укладаються та виконуються з отриманням вимог, визначених цими Загальними умовами. Підрядник відповідає за результати роботи субпідрядників і виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник. Генеральний підрядник несе відповідальність перед субпідрядниками за невиконання або неналежне виконання замовником своїх зобов`язань за договором підряду, а перед замовником - за невиконання зобов`язань субпідрядниками. Генеральний підрядник координує виконання робіт субпідрядниками на будівельному майданчику, створює умови та здійснює контроль за виконанням ними договірних зобов`язань. Субпідрядники, що залучаються до виконання робіт, повинні відповідати кваліфікаційним та іншим вимогам, передбаченим у договорі підряду (мати ліцензію (дозвіл) на виконання робіт, визначених договором субпідряду, досвід виконання аналогічних робіт та ресурси, достатні для їх виконання, тощо).
При цьому, як вбачається з матеріалів перевірки, за даними згідно інформаційної системи «Податковий блок», ПП «БУД-СИСТЕМС», звітність за формою 1-ДФ щодо кількості працюючих за 3-й квартал 2014 року не надавалсь, що унеможливлює встановлення наявності у контрагента позивача ресурсів, достатніх для виконання визначених договорами підряду робіт.
Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 року № 554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві» (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено примірні форми первинних облікових документів у будівництві № КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» та запроваджено застосування примірних форм первинних облікових документів у будівництві з моменту прийняття наказу про їх затвердження.
Як було зазначено судом, на підтвердження виконання умов договорів субпідряду. Укладених між ТОВ «Бласт ЛТД» та ПП «БУД-СИСТЕМС», позивачем надані акти приймання виконаних робіт, дослідивши які, суд зазначає, що вказані документи не є належним доказом в підтвердження реальності господарських операцій з придбання у ПП «БУД-СИСТЕМС» будівельних послуг з благоустрою другого пускового комплексу на об`єкті «Логістичний центр, робіт по винесенню кабельної лінії з пятна забудови будівельного майданчика замовника, робіт з очистки госпобутової виробничої каналізації з очисткою жировиловлювачів, очистка КНС, очистки самопливної зливової та хозфекальної каналізації, каналізаційних насосних станцій, колодязів жировиловлювачів і відстійників, вивезення та утилізація твердих опадів і жирових відкладень - очищення «Центральної КНС 1» (хоздвор АБК-3), приймальної камери і підвідного самопливного колектора від Військової частини за СТПР- З до КНС-1, очистки самопливної зливової та хозфекальної каналізації, каналізаційних насосних станцій, колодязів жировиловлювачів і відстійників, вивезення та утилізація твердих опадів і жирових відкладень - очищення КНС у Торгівельного центра та підвідногоколектора від вбиральні № 8 на контейнерній площадці № 3, тощо, оскільки вони складені не за формою, встановленою наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 року № 554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві», адже з їх змісту. Так само як і з договорів субпідряду не можливо встановити, який об`єм будівельних робіт виконано, на якому об`єкті виконувалися дані роботи, які саме матеріали використано при виконанні робіт, їх кількість, вартість, вартість експлуатації машин, заробітної плати робітників тощо.
Крім того, вказані акти приймання виконаних будівельних робіт містять місця їх складання, а також прізвищ та посад осіб, відповідальних за приймання виконаних послуг, що унеможливлює встановлення осіб, які передавали та приймали будівельні послуги.
Вказані факти не дають можливості стверджувати про реальний характер укладених угоди, то грошові кошти, які були згідно платіжних доручених наданих позивачем до матеріалів справи перераховані на рахунок контрагента ПП «БУД-СИСТЕМС» свідчать про формальний характер угоди для отримання податкової вигоди, оскільки наявна в матеріалах первинна документація, на підставі якої позивач формував податковий кредит по взаємовідносинам з ПП «БУД-СИСТЕМС» складені з порушенням діючого законодавства, не відповідають вимогам первинного документу та не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій за договорами субпідряду. Крім того, в порушення суттєвих умов вказаних договорів, кошторисної документації позивачем також надано не було.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з позицією відповідача щодо порушення приписів п.п. 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України що призвело до завищення сум податкового кредиту за червень 2014 року серпень 2014 року у розмірі 482 089 грн. від вартості робіт (послуг), отриманих від ПП «БУД-СИСТЕМС».
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до п. 200.6. ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.
Згідно з п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
У зв`язку із встановленням у ході проведення перевірки порушеннями позивачем приписів податкового законодавства та зменшенням суми податкового кредиту, показники податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2014 року серпень 2014 року мають відхилення між задекларованими позивачем та встановленими податковим органом у ході проведення перевірки.
Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Бласт ЛТД» подано до ДПІ у Приморському районі наступні податкові декларації з податку на додану вартість:
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та прийняттям судом висновку щодо неправомірного формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «БУД-СИСТЕМС»» у період червень серпень 2014 року, суд погоджується з позицією податкового органу про завищення позивачем залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за звітний період серпень 2014 року на суму 7 556 грн. 00 коп. та у зв`язку із чим, заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звідного періоду (рядок 25 декларації) у загальній сумі 383 622 грн. 00 коп., з яких: за червень 2014 року 36 883 грн. 00 коп., за липень 2014 року 182 600 грн. 00 коп., за серпень 2014 року 164 189 грн. 0 0коп. та завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 90 910 грн. 00 коп.
Штрафні санкції були розраховані відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що з наданих позивачем під час розгляду справи податкових накладних та актів прийняття виконаних робіт, не вбачається місце виконання будівельних робіт (надання послуг), не зазначено на яких об`єктах позивача виконувались будівельні роботи, визначені умовами договорів підряду, з урахуванням того, що договорами було визначено на яких об`єктах мали виконуватись ті чи інші будівельні роботи. А відтак, твердження позивача у даному випадку є помилковим, оскільки наявними матеріалами справи не підтверджується фактичне здійснення господарських операцій позивача з контрагентом, відсутні докази, які б свідчили про реальність виконання укладених угод, що свідчить про безтоварний характер цих договорів. Відтак, витрати відображені позивачем в регістрах бухгалтерського обліку по безтоварній операції не можуть бути віднесені до складу валових витрат та на підставі таких витрат не може бути сформовано податковий кредит.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного, керуючись Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан