Справа № 820/4569/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 травня 2015 р. № 820/4569/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Пазюри О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації

до Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харіної Я.І., Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області

про визнання протиправною та скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів, Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харіної Я.І., Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 23.04.2015 року про накладання штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 23.04.2015 року про накладання штрафу є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представник відповідача Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харіної Я.І. в судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача, Відділ державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, в судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно наданих до суду письмових заперечень пояснив, що оскаржувана в даній справі постанова від 23.04.2015 року про накладання штрафу на Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації є цілком законною та обґрунтованою, відповідає чинному законодавству України, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими та просив розглядати справу за відсутності представника другого відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області перебуває виконавче провадження №39421395 про зобов'язання Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_4 суми одноразової допомоги на оздоровлення за період 2007-2009 років та щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2008-2009 роки та стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,0 грн.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 21.08.2013 року відкрито виконавче провадження, яку надіслано для виконання листом №12403 від 21.08.2013 року Управлінню соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації.

Листом від 05.09.2013 року за вих. №3609 Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації повідомило, що проведене часткове виконання судового рішення в частині здійснення перерахунку допомоги та що стосується виплати грошових коштів зазначили, що паспортом бюджетних програм кошторисними призначеннями та планом асигнувань на 2013 рік грошові кошти для виконання судових рішень не передбачені.

Вимогою державного виконавця від 23.03.2015 року №3961 було зобов'язано Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації повідомити про стан виконання виконавчого документу з наданням документального підтвердження.

Позивачем на ім'я головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харіної Я.І. надіслано лист-відповідь від 27.03.2015 року №1357 в якому зазначалось, що виплата коштів не проводиться у зв'язку з тим, що Законом України «Про державний бюджет України» на поточні роки видатки на виплату сум за рішеннями судів не передбачались.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції прийнято постанову від 15.04.2015 року про накладення штрафу на Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації у розмірі 680,0 грн., копію якої за вих. №4920 було направлено сторонам виконавчого провадження, та надано строк до 21.04.2015 року включно для виконання рішення суду.

Проте станом на 22.04.2015 р. рішення суду та виконавчий документ боржником не виконаний, про що складено акт від 22.04.2015 року, про існування якого Управлінню соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації було відомо, що підтверджується підписом представника боржника на акті.

У зв'язку з повторним невиконанням рішення боржником на підставі ч.2 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» 23.04.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції прийнято постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі 1360,0 грн., копію якої за вих. №5369 було направлено сторонам виконавчого провадження.

Також, слід вказати, що 24.04.2015 року направлено подання до Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області для вирішення питання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1,3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст.12 вищевказаного закону сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Статтею 98 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Крім того, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Проте боржник таких доказів до суду не надав.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України та ч. 2 ст. 14 КАС України постанови суду, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Суд зазначає, що посилання позивача на відсутність державного фінансування виплат за судовим рішенням не звільняє позивача від обов'язку здійснити відповідні виплати та не може бути прийнято судом в якості обґрунтування поважності причин невиконання обов'язку позивача.

Системний аналіз положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок, яка повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі "Жовнер проти України" Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby c.иce) від 19 березня 1997 року, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Bourdov c.), від 7 травня 2002 року; рішення у справі "Ясіун'єне проти Литви" (Jasiuniene c. Lituanie) від 6 березня 2003; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" (Ruianu c.) від 17 червня 2003 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (справи "Бурдов проти Росії", "Кечко проти України").

Відсутність відповідного фінансування не може бути визнана поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і вказує на неналежне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення.

Суд зазначає, що судовим рішенням на позивача було покладено обов'язок здійснити дії по призначенню та виплаті грошових коштів.

Доказів, які б свідчили про виплату та призначення стягувачу ОСОБА_4 коштів, позивачем не надано.

Крім того, позивачем не наведено заходів, які вживалися для забезпечення виплати ОСОБА_4 коштів.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В зв'язку з наведеним суд зауважує, що відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, перевіривши оскаржувану в даній справі постанову від 23.04.2015 року про накладення штрафу, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харіною Я.І., суд дійшов до висновку, що відповідачем при складанні постанови про накладення штрафу було вірно застосовано норми чинного законодавства при повному та правильному встановленні всіх дійсних обставин справи, у зв'язку з чим вона не підлягає скасуванню.

Таким чином, з огляду на зазначені обставини справи, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації до Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харіної Я.І., Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 25 травня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко