Справа № 523/330/15-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 523/330/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Бабаков В.П.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Яковлева Ю.В.,

- Вербицької Н. В.,

при секретарі - Курмановій І.І.,

за участі: представник позивачів - ОСОБА_2 (довіреності від 11.02.2014 р. та від 19.05.2014 р.),

представник відповідача - Чукова Ю.В. (довіреність від 21.04.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просили зобов'язати Одеську міську раду прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для передачі цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на найближчій сесії.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року вказаний позов задоволено частково. Зобов'язано Одеську міську раду розглянути на найближчій сесії Одеської міської ради проект рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для надання цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги поданої апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник позивачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 04.06.2014 року позивачами до Одеської міської ради було подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для передачі цієї земельної ділянки у власність позивачам.

29.10.2014 року на розгляді сесії Одеської міської ради внесено проект рішення з цього питання, проте вказаний проект рішення не набрав необхідної кількості голосів депутатів.

В подальшому 24.12.2014 року вказаний проект повторно розглядався на сесії Одеської міської ради, однак знов не набрав необхідної кількості голосів, в наслідок чого рішення не прийнято.

Станом на момент подачі вказаного позову заява позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не прийнято, що і стало підставою для його подання.

Вирішуючи спірне питання та зобов'язуючі відповідача розглянути на найближчій сесії проект рішення щодо надання дозволу позивачам на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що не прийняття Одеською міською радою за результатами розгляду заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність більш ніж 7 місяців порушує права позивачів, які гарантуються ст. 14 Конституції України, ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що регулювання відносин щодо розпорядження землями відноситься до виключних повноважень відповідної міської ради та здійснюється на підставі відповідних рішень, які, в свою чергу, приймаються виключно на пленарних засіданнях.

При цьому, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у надані такого дозволу приймається у місячний строк з моменту подання клопотання про отримання зазначеного дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2014 року позивачами до Одеської міської ради було подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для передачі цієї земельної ділянки у власність позивачам.

Тобто, в даних спірних правовідносинах відповідач повинен був діяти відповідно норм земельного законодавства, яке регламентує порядок надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду та не заперечується апелянтом, клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було подано позивачами до Одеської міської ради 04.06.2014 року, проте станом на момент подання даного позову та розгляду даної справи в суді першої інстанції, за результати заявленого позивачем клопотання відповідачем не було прийнято рішення ані про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у надані такого дозволу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відповідачем порушена процедура та строки розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування» та Земельним кодексом України.

Поряд з цим, на думку колегія суддів, встановивши, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо розгляду заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняття за її наслідками відповідного рішення, згідно вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» та Земельного кодексу України, суд першої інстанції помилково не визнав таку бездіяльність відповідача протиправною та не відобразив зазначений висновок в резолютивній частині рішення суду.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача розглянути на найближчій сесії Одеської міської ради саме проект рішення щодо надання позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не клопотання про надання такого дозволу, як то передбачено вимогами ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім того, вирішуючи справу таким чином, суд першої інстанції не врахував, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або користування відноситься до виключних повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, права позивачів в даному випадку підлягають поновленню саме шляхом визнання протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за результатами розгляду поданої ними заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідного розпорядження у відповідності до вимог Земельного кодексу України та зобов'язання відповідача розглянути вказану заяву позивачів та прийняти відповідне розпорядження у відповідності до вимог зазначеного Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, проте помилково визначив спосіб захисту прав позивачів який підлягає застосування у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за результатами розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 04.06.2014 року № 38-Ко-1937 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність у рівних частках для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) приблизною площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 відповідного розпорядження у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Зобов'язати Одеську міську раду розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 04.06.2014 року № 38-Ко-1937 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність у рівних частках для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) приблизною площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 та прийняти відповідне розпорядження у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

В іншій частині постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /Ю.В. Яковлев/

Суддя: /Н.В. Вербицька/