Справа № 826/2463/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 травня 2015 року 16:36 справа №826/2463/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ МВС), в якому, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС від 20 січня 2015 року №76 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБОЗ Головного управління" в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ; 2) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС від 12 лютого 2015 року №74 о/с "По особовому складу" про відкликання позивача з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17 лютого 2015 року; 3) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС від 12 лютого 2015 року №75 о/с "По особовому складу" про звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас з 17 лютого 2015 року; 4) поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу боротьби з легалізацією доходів злочинних груп УБОЗ ГУ МВС.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2463/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 07 травня 2015 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, представники відповідача проти задоволення позову заперечили; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу ГУ МВС від 20 січня 2015 року №76 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБОЗ Головного управління" за порушення службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, статті 10 Закону України "Про міліцію", Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155, а також Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, скоєнні вчинків за наслідками яких Генеральною прокуратурою України відкрито кримінальне провадження №1613 від 21 листопада 2014 року, начальника відділу боротьби з легалізацією доходів злочинних груп УБОЗ ГУ МВС підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницькими складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС від 12 лютого 2015 року №74 о/с "По особовому складу" відкликано позивача з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17 лютого 2015 року на підставі висновку ГУ МВС від 12 лютого 2015 року.

Наказом ГУ МВС від 12 лютого 2015 року №75 о/с "По особовому складу" відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницькими складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 "є" ОСОБА_1

Позивач вважає незаконними своє відкликання із відпустки по догляду за дитиною та звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки дисциплінарне стягнення накладено до завершення кримінального провадження, вина ОСОБА_1 не доведена обвинувальним вироком суду; законодавством не передбачено відкликання працівника із соціальної відпустки.

Відповідач у письмовому заперечення проти адміністративного позову зазначив про відповідність оскаржуваних наказів вимогам законодавства.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних наказів ГУ МВС про звільнення позивача, начальника відділу боротьби з легалізацією доходів злочинних груп УБОЗ ГУ МВС підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено у зв'язку із відкриттям кримінального провадження №1613 від 21 листопада 2014 року.

Матеріали справи підтверджують, що 24 грудня 2014 року до ГУ МВС надійшла інформація про повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 189, частиною першою статті 2583 Кримінального кодексу України в рамках кримінального провадження №1613.

За вказаним фактом наказом ГУ МВС від 29 грудня 2014 року №2790 призначено службове розслідування, в результаті якого підтвердились обставини, встановлені під час розслідування кримінального провадження, а саме щодо вчинення ОСОБА_1 умисно, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб нападу на громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я та заволодіння грошовими коштами та майном, а також щодо можливого сприяння діяльності терористичної організації "Донецька народна республіка".

За визначенням статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Частина шоста статті 21 Закону України "Про міліцію" визначає, що звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Виходячи з наведених норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України суд приходить до висновку, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення дисципліни, у зв'язку із відкриттям кримінального провадження відносно працівника внутрішні з справ, можливе за наслідками закінчення відповідного кримінального провадження та набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В частині другій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Аналогічна за змістом норма зафіксована у статті 62 Конституції України, яка передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Суд звертає увагу, що факт вчинення злочинів, передбачених частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 189, частиною першою статті 2583 Кримінального кодексу України, може бути підтвердженим лише відповідним вироком суду, який набрав законної сили.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не надано, а матеріали справи не містять вироку суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 189, частиною першою статті 2583 Кримінального кодексу України,.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі наказів ГУ МВС від 20 січня 2015 року №76 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБОЗ Головного управління" та від 12 лютого 2015 року №75 о/с "По особовому складу" є передчасним, тому такі накази підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на службі.

В частині позовних вимог про скасування наказу від 12 лютого 2015 року №74 о/с "По особовому складу" про відкликання позивача з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку суд керується наступним.

Як передбачено пунктом 49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про відпустки" після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Підприємство за рахунок власних коштів може надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості.

Ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Наказом ГУ МВС від 12 листопада 2013 року №841 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 жовтня 2013 року по 16 жовтня 2015 року.

Суд зауважує, що норми Закону України "Про відпустку" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ чи інші нормативно-правові акти не передбачають можливості відкликання працівника із соціальної відпустки, зокрема для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, відкликання ОСОБА_1 із відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є протиправним, а наказ ГУ МВС від 12 лютого 2015 року №74 о/с "По особовому складу" підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності звільнення позивача та відкликання його із соціальної відпустки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Беручи до уваги наведену процесуальну норму суд вважає, що постанова у частині поновлення ОСОБА_1 на службі підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 20 січня 2015 року №76 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УБОЗ Головного управління" в частині звільнення з органів внутрішніх справ начальника відділу боротьби з легалізацією доходів злочинних груп УБОЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області підполковника міліції ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 12 лютого 2015 року №74 о/с "По особовому складу".

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 12 лютого 2015 року №75 о/с "По особовому складу".

5. Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу боротьби з легалізацією доходів злочинних груп УБОЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

6. Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу боротьби з легалізацією доходів злочинних груп УБОЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко