Справа № 813/5371/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 876/8900/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.А.;

а також сторін (їх представників):

від позивача - Хащівська І.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2014р. в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова до Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 про стягнення заборгованості по невідшкодованих витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

30.07.2014р. позивач Управління Пенсійного фонду /ПФ/ України в Галицькому районі м.Львова звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 на його користь заборгованість по невідшкодованих витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 6063 грн. 09 коп. (а.с.2-3).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2014р. заявлений позов задоволено, стягнуто з відповідача Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 на користь позивача 6063 грн. 09 коп. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.31-33).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Львівське комунальне автотранспортне підприємство № 1, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с.39-41).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що під час вирішення питання про призначення ОСОБА_5 пільгової пенсії позивачем взято до уваги довідку, видану на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Подана довідка не відповідає формі та змісту довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії за рахунок коштів підприємств та організацій за результатами атестації робочих міць за умовами праці, згідно з додатком 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пільгової пенсії та перерахування підприємствами та організаціями коштів на її виплату, затв. постановою КМ України № 937 від 18.07.2007р.

Згідно зазначеного Порядку підприємство повинно подати довідку (додаток №1) та гарантійний лист (додаток № 2); на підставі поданих документів підприємство приймає на себе зобов'язання перераховувати до пенсійних органів місячну суму витрат на доставку пільгової пенсії.

Однак, від апелянта жодних гарантійних листів та довідок, які б могли стати підставою для відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, водіям пасажирського міського транспорту не надходило. За відсутності вказаних документів позивач не мав законних підстав для включення пенсії ОСОБА_5 у рахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач Львівське комунальне автотранспортне підприємство № 1 зареєстроване в Управлінні ПФ України в Галицькому районі м.Львова та відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Заявлений позов стосується стягнення з відповідача суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної відповідно до п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівнику ОСОБА_5 за період 01.01.2013р. - 31.07.2014р.

Відповідно до наданих доказів станом на час розгляду справи судом першої інстанції заборгованість відповідача по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за спірний період склала 6063 грн. 09 коп.

Наведена заборгованість стверджується Розрахунком суми боргу і Розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.4, 7).

Під час розгляду справи доказів сплати заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсії, призначеної відповідно до п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суду відповідачем не надано.

За змістом п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списками №№ 1 і 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у контексті ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Звідси, висновок суду першої інстанції про обов'язок відповідача відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства відповідно до п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Також позивачем дотримані вимоги Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПФ України, затв. постановою правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки пенсійний орган скеровував на адресу відповідача відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

Скеровані на адресу відповідача розрахунки-повідомлення складені за формою додатка 7, затвердженого п.6.4 зазначеної Інструкції, яка є нормативно-правовим актом в розумінні ст.117 Конституції України.

Вказані розрахунки не оскаржувалися відповідачем, що сторонами не заперечується.

Під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо неправомірності та неправильності нарахування спірної суми заборгованості, також останнім не спростовано правильності нарахування розміру спірного боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівнику якої призначено пільгову пенсію, зобов'язаний сплатити пенсійному органу збір у розмірі 24,58 відсотків від суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії його працівнику, тобто, відшкодувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій у визначеному розмірі.

Стосовно покликань апелянта про недоведеність правомірності призначення та виплати пільгових пенсій колегія суддів зазначає що такі не заслуговують на увагу, оскільки предметом заявленого позову є не визначення права на пенсію працівника підприємства, а відшкодування заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсії, призначеної відповідно до п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; також пенсійним органом направлялися відповідачу відповідні повідомлення-розрахунки про суми витрат на виплату пенсій, де містилася повна інформація щодо виплаченої пенсії.

Обставини призначення працівнику ОСОБА_5 пільгової пенсії підтверджуються складеними довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (від 21.10.2011р. - а.с.6, від 07.11.2011р. - а.с.27).

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Із урахуванням наведеного, заявлений позов є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2014р. в адміністративній справі № 813/5371/14 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів