Справа № 825/1479/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1479/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Федоренка Я.О.,

представника позивача Чаус М.В.,

представників відповідача Осипенка М.В.,

Лапоши Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського обласного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та вимоги в частині, -

В С Т А Н О В И В:

06.05.2015 до Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся Чернігівський обласний центр зайнятості (далі-позивач) з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області (далі- ДФІ в Чернігівській області), в якому остаточно просить визнати протиправними дії ДФІ в Чернігівській області про відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 20.03.2015 № 04-21/1, шляхом пред'явлення вимоги щодо усунення порушень законодавства від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2698, та визнати протиправними і скасувати пункти 1 та 2 вказаної вимоги.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що ДФІ в Чернігівській області проведено планову ревізію використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за період з 01.10.2011 по 01.01.2015, якою встановлено порушення, які відображені в акті ревізії від 20.03.2015 № 04-21/1. Позивачу направлено лист-вимогу № 25-04-18-17/2638 від 10.04.2015 року і в пункті 1 вказаної вимоги вимагалось опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку, в пункті 2 - розглянути питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності. Проте, такого права на пред'явлення вказаних вимог, на думку позивача, статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контрою в Україні» не передбачено, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, тому вважає дії та вимогу в цій частині протиправними.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали, посилаючись на обставини викладені у наданих суду письмових запереченнях, в яких зазначено, що ДФІ в Чернігівській області при оформленні оскаржуваної вимоги діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (а.с. 92-95).

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши адміністративну справу, суд встановив наступне.

На виконання пункту 2.16 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на 1 квартал 2015 року ДФІ в Чернігівській області проведено ревізію використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Чернігівським обласним центром зайнятості за період з 01.10.2011 по 01.01.2015, за результатами якої складено акт ревізії від 20.03.2015 №04-21/1 (а.с. 17-62).

В ході ревізії встановлено наступні порушення законодавства:

- В порушення вимог п. 2 ж) наказу Міністерства праці України «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 02.10.1996 № 77 здійснювалось заохочення робітників у вигляді преміювання з нагоди державних та професійних свят. Таким чином, 3 робітникам Центру зайнятості було безпідставно нараховано та виплачено премій на загальну суму 20838,00 гривень.

- В порушення вимог п. 2.2 наказу Міністерства праці та соціальної політики України «Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості» від 24.03.2006 № 86, впродовж 2013-2014 років 34 працівникам Центру зайнятості безпідставно нараховано та виплачено винагород на загальну суму 6700,00 грн. Видатки Центру зайнятості за кодом економічної класифікації 1120 «Нарахування на заробітну плату» (2120 з 2013 року), пов'язані з зайвими нарахуваннями та виплатами сум з оплати праці, склали 10076,96 гривень.

- В порушення вимог статті 169 Кодексу № 322 та статті 17 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ за кошти роботодавця здійснювались не обов'язкові медичні огляди працівників. Таким чином, були незаконно витрачені кошти Центру зайнятості на покриття витрат фізичних осіб по проходженню ними щорічного профілактичного медичного огляду на загальну суму 15660,81 гривень.

- В порушення вимог п. 5 статті 61 Закону України від 23.05.1991 № 1060-ХІІ «Про освіту» встановлено випадки збільшення впродовж періоду проведення навчання вартості освітніх послуг за одну фізичну особу на загальну суму 69438,79 гривень.

- Встановлено порушення вимог п. 3.30 Положення про порядок надання Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття послуг з професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України від 13.02.2001 N 53/59, в частині завищення вартості навчання під час укладання угод на суму 392,04 гривень (а.с.17-62).

В подальшому ДФІ в Чернігівській області надіслала Чернігівському обласному центру зайнятості лист від 10.04.2015 року № 25-04-18-17/2638 про вимоги щодо усунення порушень законодавства та керуючись пунктом 1 частини 1 статті 8, пунктом 7 статті 10, частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», підпунктом 15 пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310, пунктами 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 вимагала у пункті 1-опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку, у пункті 2-розглянути питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності та надати інформацію про вжиті заходи до 10.06.2015 (а.с. 63-65).

Однак, суд не погоджується з даним висновком фінансового органу, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовані Законом України від 26.01.1993 № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (надалі - Закон).

Відповідно до статті 2 цього Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310 (далі-Положення) зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 15 пункту 6 Положення держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Також Положенням установлено, що у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (п.п.21 п.6).

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано право здійснювати контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених правопорушень законодавства та у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Однак такого права як встановлювати спосіб виконання виявлених порушень, статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не передбачено.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що виявивши за результатами ревізії факти порушення законодавства, що призвели до завдання шкоди державі, орган державного фінансового контролю зобов'язаний на підставі положень статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» самостійно звернутися до суду в інтересах держави з відповідним позовом до правопорушників. Так, орган державного фінансового контролю має право вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі (п. 7 ст. 10).

Дійсно, згідно із положеннями пункту 7 частини першої статті 10, статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Однак такі вимоги, з точки зору дії в часі, можуть стосуватись виявленого правопорушення, яке є триваючим і вимога має на меті його припинення, або спрямовані на майбутнє і стосуватись недопущення правопорушень у майбутньому (превентивна функція). Вимоги не можуть стосуватися подій минулого, зокрема, завданих у минулому збитків, шкоди тощо, адже те що вже відбулось не можна усунути, а можна лише діяти для подолання негативних наслідків, зокрема, шляхом пред'явлення позову до осіб, діями яких завдано збитків, шкоду тощо.

Таким чином, вимога відповідача, яка викладена у пункті 1,2 оскаржуваного рішення про відшкодування збитків та розгляд питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності не відповідає визначеній законом компетенції органів державного фінансового контролю.

Жодних повноважень з приводу прийняття управлінських рішень чи зобов'язання суб'єктів до прийняття таких рішень органи державного фінансового контролю законом не наділені, адже такі органи за своїм статусом і покладеними на них функціями належать до контролюючих органів.

Крім того, Вищий адміністративний суд у справі №К/800/20407/14 зазначив, що у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Також встановлено, що ДФІ пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Вищенаведене також узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 13.05.2014 року (справа № 21-89а14).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ДФІ в Чернігівській області, зазначені у пунктах 1,2 оскаржуваного рішення від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2638 є безпідставними, оскільки відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій ДФІ в Чернігівській області про відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 20.03.2015 № 04-21/1, шляхом пред'явлення вимоги щодо усунення порушень законодавства від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2698, то суд зазначає наступне.

Результатом оскаржуваних позивачем дій стало прийняття відповідачем рішення у формі вимоги від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2638. При оскарженні такого рішення, суд перевіряє правомірність дій щодо його винесення (прийняття) і у випадку встановлення протиправності в таких діях, скасовує відповідне рішення. Вказане свідчить про те, що скасування рішення охоплює в собі й визнання протиправними дій при його прийнятті, а тому питання протиправності дій, у даному випадку, окремого окреслення судовим рішенням не потребує.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо визнання протиправною та скасування вимоги від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2638 в частині пунктів 1 та 2, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятого в цій частині ним рішення.

Статтею 162 КАС України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову в межах заявлених позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги ДФІ в Чернігівській області від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2638 в частині пунктів 1 та 2, а саме відшкодування збитків та розгляду питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Чернігівського обласного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1 та 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Чернігівській області від 10.04.2015 № 25-04-18-17/2638 в частині відшкодування збитків та розгляду питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

В решті позовних вимог відмовити

Суддя І.І. Соломко