Справа № 21-1260а15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., -
розглянувши заяву Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - СДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року у справі за позовом дочірнього підприємства «Імідж Холдінг» Акціонерної компанії «Імідж Холдинг АпС» до СДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 лютого 2015 року залишив без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року про задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, СДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 7 листопада 2012 року, 12 лютого та 26 березня 2014 року (справи №№ К-24613/10, К/800/42298/13, К/9991/26540/11 відповідно).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зі змісту судового рішення, про перегляд якого подано заяву, та судових рішень, наданих для порівняння, зокрема від 7 листопада 2012 року (справа № К-24613/10) і від 26 березня 2014 року (справа № К/9991/26540/11), можна дійти висновку, що в них йдеться не про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права, а про застосування різних (відмінних) норм матеріального права, що не призвело до ухвалення різних за значенням судових рішень.

Так, у першому випадку, касаційний суд у контексті фактичних обставин справи перевіряв правильність застосування пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК), відповідно до якого у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінального процесуального законодавства або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду, а в другому випадку, - правильність застосування норм податкового законодавства щодо грошових зобов'язань, розрахованих органом державної податкової служби за результатами перевірок, призначених відповідно до положень податкового законодавства, які регулюють порядок призначення і проведення невиїзної документальної позапланової (рішення від 7 листопада 2012 року) і планової виїзної (рішення від 26 березня 2014 року) перевірок, за наслідками яких приймаються і надсилаються платникові податків податкові повідомлення-рішення.

Що ж до ухвали того самого суду від 12 лютого 2014 року (справа № К/800/42298/13), то вона є тим видом судового рішення, в якому правозастосовний висновок не формулювався через неповноту фактичних обставин справи, з огляду на яку рішення судів попередніх інстанцій були скасовані з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З викладеного випливає, що рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, не містять проявів застосування одних і тих самих норм, не підтверджують наявність неоднакового їх застосування у подібних правовідносинах.

Оскільки заява СДПІ є необґрунтованою, в допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

З огляду на викладене, та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску справи за позовом дочірнього підприємства «Імідж Холдінг» Акціонерної компанії «Імідж Холдинг АпС» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді О.Б. Прокопенко

І.Л. Самсін