Справа № 452/288/15-а
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/288/15-а
Провадження № 2-а/455/22/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2015 року Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Ференц О.І.

при секретарі - Нестер М.В.,

з участю представників позивачки - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - Хробак О.В., Лазор В.М.

та третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старий Самбір справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2015р. позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, покликаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок № 77 по вул. Центральній в с. Дубрівка Самбірського району, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок. Із її земельною ділянкою межує земельна ділянка ОСОБА_5, що за адресою АДРЕСА_1 № 12 від 04.10.2013р. їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0.199 га. Проте із сусідкою ОСОБА_5 з приводу меж між їхніми земельними ділянками ще з 2013р. існує спір, з приводу якого вона неодноразово зверталася до Стрілковицької сільської ради і просила комісію виїхати на місце та вирішити цей спір. ТзОВ "Західземлепроект" було виготовлено технічну документацію, в якій зазначено, що за результатами кадастрової зйомки площа її земельної ділянки становить 0.1990 га. До документації додано акт встановлення меж.

Вказує, що відповідно до кадастрового плану земельної ділянки межа її ділянки зі сторони ОСОБА_5 від літ. "В" до літ. "Б" є кривою лінією. Ширина ділянки від літ. "В" до літ. "Б" становить 19.3 м, а від літ. "Б" до літ. "А" - 15.98 м., однак із копії зйомки 1958р. та з викопіювання з опорного плану с. Дубрівка Самбірського району видно, що межа між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_5 є рівною прямою лінією. Крім того, згідно плану забудови присадибної ділянки та свідоцтва про право на забудову садиби № 25 від 30.06.1978р. параметри її присадибної земельної ділянки становлять: ширина 20 м., довжина 50 м. 30.04.2014р. комісією із представників Стрілковицької сільської ради було проведено обстеження земельних ділянок та складено акт, в якому зазначається, що згідно записів у господарських книгах 1996р. вона користується земельною ділянкою площею 0.2 га та розмірами: ширина 19м х 17м х 16 м та довжина 115 м. Крім того в акті зазначено, що в її сторону ОСОБА_5 побудоване підсобне приміщення з блоку, яке виступає за межі ділянки в сторону ОСОБА_6 на 1.6 м.. Крім цього акту в ОСОБА_5 немає жодних інших документів.

Зазначає, що відповідно до листа Інспекції ДАБК у Львівській області № 7/13-6-3494 від 27.06.2014р. ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 у 2010р. розпочала будівництво господарської споруди без проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт. За результатами перевірки було складено акт від 12.06.2014р., протокол про адміністративне правопорушення та видано припис не здійснювати подальше виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1. 06.08.2014р. Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області було прийнято рішення "Про встановлення меж земельної ділянки між сусідами, жителями с. Дубрівка ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по вул. Центральній", яким було вирішено: 1. встановити межу земельної ділянки ОСОБА_6 з північної сторони відповідно до будівельного паспорта розміром 0.1 га (20 м х 50м), 2. на решті земельної ділянки встановити межу 1 м. від будівлі ОСОБА_5 в сторону ОСОБА_6, 3. гноєсховище ОСОБА_5 перенести нижче нового житлового будинку.

Із п.2 вказаного рішення не погоджується з наступних підстав. Спір про межу між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_5 проводився у її відсутності, оскільки вона не була повідомлена про сесію сільської ради. Там була присутня її дочка - ОСОБА_2, проте вона не мала довіреності від неї. Під час вирішення спору сільський голова не довів до відома зміст наступних документів: акту від 12.06.2014р. № 23/6-ф, протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2014р., припису від 12.06.2014р. не здійснювати подальше виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1, план с. Дубрівка, з якого видно, що межа між їхніми земельними ділянками є прямою лінією. Фактично даним рішенням Стрілковицькою сільською радою було надано ОСОБА_5 за рахунок її земельної ділянки 1 метр землі для обслуговування останньою самочинної будівлі і це при тому, що вже сама самочинна будівля була зведена із виступом за межі на 1.6 м в сторону її земельної ділянки, що підтверджується актом комісії від 30.04.2014р..

Просить суд визнати протиправним рішення Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області № 13 від 06.08.2014р. "Про встановлення меж земельної ділянки між сусідами, жителями с. Дубрівка ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по вул. Центральній" та скасувати його.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача подала суду заяву в порядку ст.51 КАС України про збільшення позовних вимог, в якій окрім викладеного у позовній заяві просить також визнати протиправним та скасувати рішення Стрілковицької сільської ради № 21 від 29.01.2015р. "Про внесення змін до рішення сесії Стрілковицької сільської ради від 06.08.2014р. № 13 "Про встановлення меж земельної ділянки між сусідами, жителями с. Дубрівка ОСОБА_6 і ОСОБА_5 по вул. Центральній", яким у п.1.1 вирішено внести зміни та з північної сторони житлового будинку ОСОБА_6 залишити земельну ділянку для обслуговування житлового будинку шириною 19.40 м за старими межовими знаками, так як встановлена її огорожа, у п.1.2 від самовільної забудови ОСОБА_5 встановити межу на віддалі 1 м в сторону ОСОБА_6 та у п.2 гноєсховище ОСОБА_5 перенести нижче нового житлового будинку. Мотивує своє прохання тим, що підставою для прийняття такого рішення у Стрілковицької сільської ради був не закон, а факт участі сина ОСОБА_5 в АТО та наявність у нього медалі, не дивлячись на те, що даний спір розглядався також комісією по вирішенню земельних спорів Самбірської районної ради спільно з представниками органу місцевого самоврядування, яка на місці провела обстеження планувальних матеріалів та встановила в натурі параметри земельної ділянки у відповідності до будівельного паспорта, а саме: ширина 20 м., довжина 50 м.. Таким чином Стрілковицька сільська рада встановила межу між її земельною ділянкою та ділянкою ОСОБА_5, позбавивши її частини земельної ділянки розміром 30 кв. м.. При прийнятті рішення Стрілковицької сільської ради № 21 від 29.01.2015р. фактично повторно вирішувався спір щодо меж її земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_5, а тому вважає, що таке повинно було розглядатися у відповідності зі ст.159 ЗК України, але її не було повідомлено про розгляд спору. Крім того, у своєму другому рішенні сільська рада не зазначила, на яку відстань ОСОБА_5 повинна перенести гноєсховище, адже згідно п.7.10 Наказу про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів № 173 від 19.06.1996р. колодязі, свердловини в індивідуальних садибах повинні бути віддалені від джерел забруднення на відстань не менше 20 м., при цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

В судовому засіданні представники позивачки підтримали вимоги уточненої позовної заяви в повному обсязі.

Представник відповідача - Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, Лазор В.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що ОСОБА_5 придбала житловий будинок і користується земельною ділянкою в тому обсязі, в якому користувався і попередній власник. Комісія дійсно виїжджала на місце і проводила обміри. Оскільки усі присутні погодилися, був затверджений Акт, на підставі якого і було прийняте перше рішення. Рішення про відступлення частини земельної ділянки ОСОБА_5 прийняли для того, щоб вона могла узаконити своє будівництво. При цьому права позивачки ніяк не порушувалися, оскільки відступили на нейтральну територію, а не на земельну ділянку ОСОБА_6. Про час і місце проведення сесії ОСОБА_6 не повідомлялася, бо спір вирішувався коли виїжджала комісія, а не під час сесії сільської ради. Як приймали перше рішення були задоволені усі, оскільки фактично збільшилися межі обох домоволодінь. Проте коли сільська рада довідалася про подання позову позивачкою, вирішила змінити своє перше рішення і встановити межові знаки так, як встановлена огорожа ОСОБА_6, тобто по старих межових знаках.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що придбала свій житловий будинок у 1998р.. В цей час земельна ділянка була повністю обгороджена, проте ОСОБА_6 самі зняли стару огорожу. Визнає, що незаконно побудувала свою літню кухню, за що заплатила штраф. Гноярня, на яку вказують представники позивачки, стоїть коло її житлового будинку, а тому вона не розуміє, яким чином це порушує права позивачки. Аналогічно самочинне будівництво нею літньої кухні проводилося не на земельній ділянці позивачки, а на землі сільської ради.

Як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вони виїжджали у складі земельних комісій за місцем проживання позивачки і проводили відповідні обміри. Дійсно від межі ОСОБА_5 внизу земельної ділянки відступили 1.5 м., оскільки там побудована нею літня кухня. Зі сторони ОСОБА_6 межу встановили по старих межових знаках. Огорожі там не залишилося, але межу добре видно по старому фундаменту, слідів від старої сітки тощо. Після проведення обмірів та першої сесії сільської ради 06.08.2014р. обидві сторони були задоволені, оскільки в ОСОБА_6 додали ще 50-70 см землі і посунули межу для ОСОБА_5, щоб вона могла узаконити своє будівництво. Якби сторони не погодилися на такі межі, вони б їх не прийняли. Коли довідалися, що ОСОБА_6 звернулися в суд із заявою, вирішили внести зміни у своє рішення і залишити межу по старих межових знаках.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що не виїжджав за місцем проживання позивачки та третьої особи, проте знає про наявність спору між ними з привожу межі. Був присутній на одній із сесій сільської ради, де вирішувалося питання про встановлення меж і пропонував залишити таку по старих межових знаках, що і було в подальшому зроблено сільською радою, а тому не розуміє, чому позивачка і далі незадоволена. При прийнятті такого рішення ним не досліджувався будівельний паспорт та інші документи, оскільки цією земельною ділянкою позивачка користується близько 25 років і сесія ради вирішила залишити ці межі по фактичному землекористуванні.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, третьої особи, свідків та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Таким чином особа має право звернутися до адміністративного суду лише у випадках, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи або інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Частина 2 ст.71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, позивачка у справі, є головою колгоспного двору АДРЕСА_2 згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок (а.с.13). ОСОБА_5, третя особа у справі, проживає по сусідству з ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 Львівської області і є суміжним землекористувачем.

11.07.2013р. ОСОБА_6 звернулася із заявою в Стрілковицьку сільську раду, в якій просила створити комісію сільської ради і виїхати на місце розташування земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні за адресою АДРЕСА_2 для обстеження її та прилеглої ділянки ОСОБА_5 з метою складення відповідних документів (акт, абрис) земельних ділянок із зазначенням усіх розмірів та конфігурації земельних ділянок з метою врегулювання виниклого між нею та сусідом ОСОБА_5 спору щодо використання даних земельних ділянок, а також з метою реалізації свого права щодо приватизації вказаної земельної ділянки для ОЖБ (а.с.18). Цього ж дня ОСОБА_6 було подано заяву в Самбірську районну раду Львівської області, в якій вона просила створити комісію за участю представника архітектури і виїхати на місце розташування земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, для встановлення меж земельних ділянок між нею та суміжним землекористувачем ОСОБА_5 з метою складення відповідних документів (а.с.23).

ОСОБА_6 також зверталася у Самбірську районну раду Львівської області із заявою про самовільне будівництво ОСОБА_5 господарських будівель з недотриманням будівельних норм, за результатами розгляду якої Самбірська районна рада виявила самовільне будівництво господарських будівель з недотриманням правил будівельних норм, яке ведеться жителькою села ОСОБА_5, і рекомендувала Стрілковицькій сільській раді скерувати гр. ОСОБА_5 припис про заборону самовільного будівництва господарських будівель, що порушують державні будівельні норми України, а гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернутися в сільську раду для отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, що дасть можливість винести межові знаки в натурі та припинити спір між сусідами за межі земельних ділянок (а.с.17).

Рішенням № 12 від 04.10.2013р. Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 ОСОБА_6" вирішено надати дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку в селі Дубрівка пол АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0.199 га, ОСОБА_6 виготовлену та погоджену у встановленому законом порядку технічну документацію із землеустрою представити на затвердження в Стрілковицьку сільську раду (а.с.16).

Актом від 30.04.2014р. комісія із представників Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області ствердила, що земельні ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не приватизовані. ОСОБА_5 на даний час користується земельною ділянкою в 11 м та 12.6 м довжиною 115м.. В сторону ОСОБА_6 ОСОБА_5 побудоване підсобне приміщення з блоку і яке виступає за межі ділянки в сторону ОСОБА_6 на 1.6 м.. В тому місці, де знаходиться підсобне приміщення ОСОБА_5 є приблизно 3 м земельної ділянки, яка є нейтральною. Впритул до ділянки ОСОБА_6 також вибито фундамент під будівництво літньої кухні. Крім рішення сільської ради у ОСОБА_5 немає жодних документів для ведення будівництва. Сесією сільської ради було дано рішення на приватизацію земельних ділянок як ОСОБА_6, так і ОСОБА_5, але на даний час не досягнуто жодної згоди між сусідами для встановлення межових знаків (а.с.20).

Рішенням № 13 від 06.08.2014р. Стрілковицька сільська рада Самбірського району Львівської області "Про встановлення меж земельної ділянки між сусідами, жителями с. Дубрівка ОСОБА_6 і ОСОБА_5 по вул. Центральній" вирішила: 1.встановити межу земельної ділянки ОСОБА_6 з північної сторони відповідно до будівельного паспорту розміром 0.10 га (20х50м), 2. на решті земельної ділянки встановити межу 1 м від будівлі ОСОБА_5 в сторону ОСОБА_6, 3.гноєсховище ОСОБА_5 перенести нижче нового житлового будинку, 4. контроль за виконанням даного рішення покласти на постійно комісію з питань дотримання законності, земельних питань (а.с.4). Згідно витягу із протоколу ХХІІ сесії Стрілковицької сільської ради VI скликання від 06.08.2014р. з приводу спору про межі між земельними ділянками сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 доповідала лише сільський голова Хробак О.В..

Рішенням № 21 від 29.01.2015р. Стрілковицька сільська рада Самбірського району Львівської області вирішила внести зміни до рішення сесії сільської ради № 13 від 06.08.2014р.: 1.1 із північної сторони житлового будинку ОСОБА_6 залишити земельну ділянку для обслуговування житлового будинку шириною 19.40 м. за старими межовими знаками так, як встановлена її огорожа, 1.2 від самовільної забудови ОСОБА_5 встановити межу на віддалі 1 м в сторону ОСОБА_6, 2. гноєсховище ОСОБА_5 перенести нижче нового житлового будинку, 3. контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань дотримання законності, земельних питань. Згідно витягу із протоколу XXV сесії сільської ради VI скликання від 29.01.2015р. при вирішенні питання внесення змін у рішення сільської ради щодо встановлення меж земельної ділянки між сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доповідали лише сільський голова Хробак О.В., депутат сільської ради ОСОБА_11 та депутат сільської ради ОСОБА_10.

Згідно ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ст.ст.159, 160 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які обов'язково повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду справи. Сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися із матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і у разі незгоди з цим рішенням оскаржувати його.

За загальновизнаними нормами власники землі і землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто не порушувати законні права один одного (ст.ст.91, 96, 103 ЗК України). Відмова в узгодженні меж земельної ділянки може завадити іншій особі в оформленні прав на земельну ділянку. Громадянин або юридична особа, визнана власником земельної ділянки, має право володіти нею. Проте право власності на земельну ділянку повинно посвідчуватися належними документами.

Як встановлено у судовому засіданні, суміжні земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не приватизовані. Як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка перебувала у складі земельної комісії, що виїжджала для проведення обмірів земельної ділянки позивачки та ОСОБА_5, обидві сторони були присутні при проведенні обмірів, межу дійсно посунули, збільшивши фактично кожній стороні земельну ділянку, тому усі з цим погодилися, між земельними ділянками конфліктуючих сторін була нейтральна земля, якою ніхто не користувався, саме за рахунок цієї землі і посунули межі ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Коли у сільській раді довідалися про надходження позову і незгоду ОСОБА_6 на такі межі, вирішили внести зміни і залишити межі по старій огорожі, тобто по фактичному користуванні. Такі факти підтверджено і поясненнями представника відповідача та інших свідків у справі.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин відноситься і організація землеустрою, тобто і встановлення меж земельних ділянок під час їх приватизації, оскільки ст.1 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що до заходів із землеустрою входить і межування земель, тобто комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж в тому числі і земельних ділянок власників. Оскільки земельні ділянки, якими користується ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебувають у власності територіальної громади, сільська рада вправі була як представник власника встановлювати межі цих земельних ділянок на свій розсуд. Більше того, оспорюваним рішенням № 21 від 29.01.2015р. Стрілковицька сільська рада внесла зміни до рішення сільської ради від 06.08.2014р. № 13 та з північної сторони житлового будинку ОСОБА_6 залишила земельну ділянку для обслуговування житлового будинку шириною 19.40 м за старими межовими знаками так, як встановлена її огорожа, тобто встановила межу по фактичному використанню земельної ділянки ОСОБА_6.

Пунктом 1.2 рішення Стрілковицької сільської ради № 21 від 29.01.2015р. дійсно вирішено від самовільної забудови ОСОБА_5 встановити межу на віддалі 1 м в сторону ОСОБА_6, проте такий відступ робився не на земельну ділянку позивачки, а за рахунок нейтральної земельної ділянки, яка знаходиться у цьому місці між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується Актом земельної комісії від 30.04.2014р. (а.с.20) та поясненнями свідків.

Оскільки в судовому засіданні не доведено протилежного, суд не вбачає порушень прав позивачки при прийнятті оспорюваних рішень, оскільки рішення № 13 від 06.08.2014р. встановлювало межу земельної ділянки ОСОБА_6 по її будівельному паспорту і на такі межі при виїзді комісії і ОСОБА_2, і ОСОБА_5 зі слів свідків погодилися, друге рішення № 21 від 29.01.2015р. відновило межу по фактичному землекористуванні позивачки (по старих межових знаках), а відступ від земельної ділянки ОСОБА_5 в сторону ОСОБА_2 здійснився на нейтральну земельну ділянку, яка також належить територіальній громаді.

Не доведено в судовому засіданні і порушень прав позивачки при вирішенні питання про перенесення гноєсховища ОСОБА_5 нижче її нового житлового будинку (п.3 рішення Стрілковицької сільської ради № 13 від 06.08.2014р. та п.2 рішення Стрілковицької сільської ради № 21 від 29.01.2015р.), оскільки не визначено, на якій відстані таке гноєсховище буде від господарських будівель чи колодязя позивачки, висновки відповідних служб з цього приводу не виносилися, експертизи не ініціювалися, а тому суд розцінює позовну вимогу в цій частині як передчасну.

З приводу посилання позивачки на те, що було порушено процедуру розгляду та вирішення земельного спору, суд вважає за доцільне роз'яснити наступне. Як вбачається із оскаржуваного рішення Стрілковицької сільської ради № 13 від 06.08.2014р., таке приймалося на підставі заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про встановлення меж земельної ділянки, а не про вирішення спору між сторонами з приводу таких меж. Спір фактично вирішувався до прийняття рішення сесією сільської ради земельною комісією при виїзді на місце. При цьому були присутні і представник позивачки - ОСОБА_2, що не заперечувалося нею у судовому засіданні, і ОСОБА_5. Як пояснила у судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2, її мати - ОСОБА_6 в цей час перебувала за кордоном, а тому не могла бути присутня при виїзді комісії і вирішенні земельного спору. Таким чином при прийнятті оспорюваних рішень сільська рада діяла як розпорядник земельних ділянок і встановлювала межі таких на виконання своїх повноважень, а не вирішувала земельний спір по суті. Аналогічним чином рішення № 21 від 29.01.2015р. приймалося не у зв'язку з вирішенням спору, так як заяв про таке в сільську раду від ОСОБА_6 чи ОСОБА_5 не надходило, а у зв'язку з надходженням судового позову по спірному питанню межових знаків, і така сесія сільської ради ініціювалася самими депутатами ради і як виняток, про що зазначено у самому рішенні.

Таким чином у суді встановлено, що земельний спір вирішувався на місці та з участю представника позивачки і ОСОБА_5, при прийнятті рішень сільська рада здійснювала свої дискреційні повноваження і діяла в межах закону, прийнятими рішеннями не порушуються права позивачки, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, п."г" ч.3 ст.152, ст.ст.159-160 Земельного кодексу України, ст.ст.2, 6, 11, 71, 86, 94, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Ференц