Справа № 645/420/15-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 р.Справа № 645/420/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.
за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У с т а н о в и л а:
23 січня 2015 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова (далі УПФУ), яким просить:
- визнати неправомірною відмову комісії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати УПФУ призначити та виплатити їй пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 28.04. 2014 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:
- визнано неправомірною відмову УПФУ в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язано УПФУ призначити та виплатити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 , починаючи з 28.04.2014 року.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі УПФУ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ..
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга УПФУ, відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії. Даний факт підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, серії НОМЕР_1 відповідно до якого позивач має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках (а.с. 16).
12 травня 2014 року позивач звернулася до УПФ в Фрунзенському районі м. Харкова з заявою про призначення їй, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до положень абз. 2 п. 1 ст. 55 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), та надано до заяви копії: зазначеного посвідчення, трудової книжки, наказу № 73-к від 18.06.1986 року, перепустки № 005494 на право в`їзду в закриту зону, довідки від 10.07.1986 року, свідоцтво про шлюб, паспорт.
Рішенням відповідача від 31.07.2014 року (а.с.25) позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Рішення вмотивовано тим, що надана ОСОБА_1 довідка (від 10.07.1086 року) оформлена з порушенням правил діловодства, а саме відсутні кутовий штамп, не вказано повністю ім`я та по батькові особи, якій ця довідка надавались, також підписи посадових осіб (начальник оперативного штабу Мінздраву СРСР, голова Мінздраву УРСР) не належать до установи (поліклінічне відділення Чорнобильської ЦРЛ), яка завірила довідку печаткою, до довідки не наданий табель обліку робочого часу.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що абз. 1 п. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку (на 10 років), встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п.п. 5, п. 2.1 розділу «документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, документами, що посвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Положеннями п. 2 ст. 14 Закону № 796-ХІІ визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, категорія 2, - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.
Частиною 3 ст. 65 Закону № 796-ХІІ визначено, що посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до статті 15 цього Закону підставами для визначення статусу громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджене відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на території радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що доведено копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 2) серії НОМЕР_1 , яке є безстроковим і діє на всій території України.
Факт, що ОСОБА_1 працювала у зоні відчуження з 20.06.1986 року по 10.07.1986 року підтверджується наказом КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» № 73-к від 18.06.1986 року (а.с. 18), згідно якого позивач відряджалася зі свого постійного місця роботи - лаборанта клінічної лабораторії КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» та була безпосередньо зайнята на роботах по медзабезпеченню заходів, у зв`язку з аварією на ЧАЕС з 20.06.1986 року по 10.07.1986 року, а також копією трудової книжки (а.с. 11-15), копією перепустки (а.с. 21), довідкою від 10.07.1986 року (а.с. 19), підтверджуючої факт роботи позивача та проживання у м. Чорнобилі Київської області у 30 - км. зоні ЧАЄС, (в другій зоні безпеки), виконуючи завдання Мінздраву СРСР, а також копіями актів контрольно-перевірочних робіт управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 102 від 27.05.2014 року та від 19.08.2014 року (а.с. 23-24).
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що допущене порушення правил діловодства при видачі довідки, на що вказує відповідач, а саме: відсутній кутовий штамп та не вказані повністю ім`я по батькові, не є свідченням того , що позивач не працювала та не перебувала в м. Чорнобиль Київської області, в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС.
Таким чином, факт перебування позивача НефідовоїВ.Є. у зоні безпеки - у 30 - км. зоні ЧАЄС з 20.06.1986 року по 10.07.1986 року не менше 5 календарних днів встановлений органом, що надавав позивачу вищезазначене посвідчення. В апеляційній скарзі УПФУ відсутні посилання на наявність факту позбавлення позивача його статусу.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що основним доказом є діюче і ніким не оскаржене і не скасоване посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2), видане на ім`я позивача, яке відповідно до п.2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ, підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами,встановленими Законом № 796-ХІІ. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення,самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків на аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів зазначає, що з 01.10.2011 року Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року».
Загальний пенсійний вік для жінок змінюється поетапно, починаючи з 1 жовтня 2011 року. Цей процес відбувається поступово, протягом 10 років, кожного року пенсійний вік збільшується на 6 місяців.
Положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI) було визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.
Таким чином, враховуючи, що за раніше діючим законодавством загальний вік виходу на пенсію жінок у 55 років, у жінок, яким пенсійний вік знижено на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ складав 45 років.
Враховуючи поетапне збільшення пенсійного віку з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року вік виходу на пенсію 46 років 6 місяців.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта (а.с. 7), а отже на час звернення до відповідача у травні 2014 року з заявою про призначення їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до положень ст. 55 Закону № 796-ХІІ, визначеного ч. 1 ст. 26 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона досягла пенсійного віку для виходу на пенсію.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем неправомірно відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсій на 10 років, ОСОБА_1 на підставі абз. 1 п. 1 ст. 55 Закону України № 796-ХІІ.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст. 202 КАС України для скасування судового рішення та приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення, відповідно до положень ст. 200 КАС України, без змін.
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення представників сторін висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року - без змін.
Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова
Судді (підпис) Н.С. Бартош
(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 25 травня 2015 року