Справа № 344/8380/14-а,2-а/344/22/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 876/3541/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11.03.2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, відділу Держземагенства в м. Івано-Франківську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради, відділу Держземагенства в м. Івано-Франківську про скасування рішення Івано-Франківського міського виконавчого комітету № 332 від 25 квітня 2004 року в частині приватизації земельної ділянки, зобовязання визначити розмір земельних ділянок та прийняти рішення про передачу їх у користування.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11.03.2015 року в порядку п.9 ч.1 ст. 155 КАС України залишив позовну заяву без розгляду.

З прийнятою ухвалою суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку, при цьому вважає, що суд в своїй ухвалі прийшов до помилкового висновку, оскільки має право на судовий захист з приводу порушення її прав.

Тому апелянт просить скасувати ухвалу суду та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем у справі склалися з приводу рішення міської ради щодо передачі земельної ділянки у власність.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку апеляційного суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ч.2 ст.4 КАС України слідує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 цього ж Кодексу Міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, цей суд дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України.

З вищевикладеного слідує, що суд першої інстанції вирішуючи питання залишення позовної заяви без розгляду за нормами КАС України недотримався процесуальних положень цього кодекс, не вирішивши завчасно питання підсудності даної справи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін; змінити ухвалу суду; скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи; скасувати ухвалу суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; визнати ухвалу суду нечинною і закрити провадження у справі; скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, що визначено ст.199 КАС України.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали прийнято судове рішення з порушенням норм процесуального права та що згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Керуючись ст. 160, п.3 ч.1 ст. 199, п.6 ч.1 ст.205, ст.206, ч.2 ст.212, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11.03.2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №2-а/344/22/15 та направити справу для продовження розгляду до Івано-Франківського міського суду.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М.Обрізко