Справа № 824/63/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/63/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

21 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

Прокурора Григорчука С.А.

Представників позивача: Яковишиної В.П., Сосни О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно - експлуатаційного відділу м.Чернівці до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону діючи в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор та представника позивачів повністю підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити .

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав суду телефонограму в якій повідомив , що у зв'язку з економією бюджетних коштів не має можливості бути присутнім на засіданні. Також зазначив, що проти апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, звертаючись до суду та на підтвердження позовних вимог, позивач зазначив, що у власності Міністерства оборони перебуває будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях.

25.01.2007 р. Міськрадою на 12 сесії V скликання прийнято рішення № 234 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях". Пунктом 1 вказаного рішення Міськрада вирішила надати згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях.

Рішенням сесії VI скликання №1352 від 25.09.2014 р. внесено зміни у рішення №234 від 25.01.2007 р., а саме пункт 1 доповнено підпунктом 1.1, відповідно до якого прийняте у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців будинковолодіння буде використовуватись за призначенням і не буде відчужуватись у приватну власність.

Прокурор та представники позивачів вважають такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки при їх прийнятті Міськрада діяли поза межами своїх повноважень, самостійно надавши згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях, що є власністю держави в особі Міністерства оборони України.

Міністерство оборони з ініціативою щодо передачі зазначеного майна у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці не виступало, при цьому своїми листами неодноразово інформувало про недоцільність вилучення і передачу нерухомого військового майна, яке в подальшому може бути використане за призначенням.

Розглянувши справу , суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду та надаючи правову оцінку публічно- правовому спору, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 51 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності.

Закон України «Про місцеве самоврядування» не передбачає повноважень, які б наділяли орган місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання щодо передачі нерухомого майна та земельних ділянок з державної власності у комунальну

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» встановлено, що передача об'єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, рішенням господарського суду Чернівецької області від 13-17 березня 2003 р., справа №2/14 визнано право державної власності на правах оперативного управління за Міністерством оборони України в особі 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях на будівлю літ. "А" загальною площею 11878 кв. м., будівлю літ. "Б" загальною площею 68,6 кв.м. на площі Театральній, 6 у м. Чернівці.

Починаючи з 24.03.2003 р. Міськрада зверталась до органів державної влади (Кабінет Міністрів України, Міністерство оборони України, Фонд державного майна України) щодо вирішення питання у передачі з державної власності у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях, що зокрема підтверджується дослідженими у судовому засіданні листами.

25.01.2007 р. Міськрадою 12 сесії V скликання прийнято рішення №234 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях", яким надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях.

25.09.2014 р. Міськрадою 55 сесії VІ скликання прийнято рішення №1352 "Про внесення змін до рішення міської ради V скликання від 25.01.2007 р. №234 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях", яким п.1 рішення від 25.01.2007 р., №234 доповнено підпунктом 1.1, відповідно до якого прийняте у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців будинковолодіння буде використовуватись за призначенням і не буде відчужуватись у приватну власність.

Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні сили України" №1934-XII від 06.12.1991 р. земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 року № 1282 "Про затвердження Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних сил" визначено, що у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність можуть передаватися військові містечка, інше нерухоме і рухоме військове майно (крім усіх видів озброєння, бойової техніки та боєприпасів), яке вивільняється в процесі реформування Збройних Сил і не планується до використання за призначенням, житлові будинки (разом з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), гуртожитки (в тому числі не завершені будівництвом), майно закладів освіти, культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім майна санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячих оздоровчих таборів, у тому числі об'єкти, не завершені будівництвом, колишні аеропорти військової авіації, які не мають можливості самостійно забезпечувати свою сертифікаційну придатність, а також, інше військове майно, якщо воно не менше ніж два рази пропонувалося до продажу конкурентними способами приватизації, але не було реалізовано.

Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням: Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених у підпунктах 1 і 2 пункту 2-1 цього Порядку; Міноборони - щодо об'єктів, визначених у підпунктах 3 і 4 пункту 2-1 цього Порядку.

Згідно до пп. 3, 4 п. 2-1 Порядку об'єктами передачі згідно з цим Порядком є: інше окреме індивідуально визначене (рухоме) майно; житловий фонд, інші об'єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів.

Згідно до пп. 4 п. 9 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406/2011 від 06.04.2011 р. Міністр у межах повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Міноборони України, прийняті в межах його повноважень, обов'язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності і громадянами.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У даній справі відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню як джерело права рішення Європейського суду з прав людини від 02.03.2011 р. у справі «Кривицька та Кривицький проти України», в якому суд дійшов наступних висновків:

«Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв'язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovichv. Russia), заява No58255/00, п.36, ECHR 2004-XI (витяги)).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. Рішення від 18 грудня 2008 р. у справі «Савіни проти України» (Savinyv. Ukraine), заява No 39948/06, п. 47).

Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 12 червня 2008 р. у справі «Власов проти Росії» (Vlasovv. Russia), заява No 78146/01, п. 125).»

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві. Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (див. рішення у справі «Зехентнер проти Австрії» (Zehentner v. Austria), заяваNo 20082/02, п. 56, ECHR 2009-...). Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки в заємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорспроти Сполученого Королівства» (Connorsv. the United Kingdom), заява No66746/01, п. 82).»

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3, ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на вищевикладене, Чернівецька міська рада при прийнятті оскаржуваних рішень перевищила свої повноваження, самостійно надавши згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці 29 ГБО на площі Театральній, бум. Чернівцях, що є власністю держави в особі Міністерства оборони України, а отже останні є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону задовольнити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно - експлуатаційного відділу м.Чернівці до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно - експлуатаційного відділу м.Чернівці до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Чернівецької міської ради 12 сесії V скликання "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях", №234 від 25.01.2007 р.

Визнати протиправним та скасувати та рішення Чернівецької міської ради 55 сесії VІ скликання "Про внесення змін до рішення міської ради V скликання від 25.01.2007 р. №234 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Чернівці будинковолодіння 29 Гарнізонного будинку офіцерів на площі Театральній, 6 в м. Чернівцях", №1352 від 25.09.2014 р.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.