Справа № 826/17760/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - Позивачі) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 14538877 та зобов"язання зареєструвати право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за Позивачами в рівних частках.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 14538877 від 18.07.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 жовтня 2013 року між Позивачами та Іпотечним центром в місті Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено договір № 405 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла (далі-Договір 1).

Договором передбачено, що Забудовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК-ПАРТНЕР», яке є учасником Державної цільової соціально-економічної програми будівництва (придбання) доступного житла на 2010- 2017 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 №1249, зобов'язується передати у власність Позивачам (Покупцям), а Позивачі (Покупці) зобов'язуються прийняти майнові права (будь-які права, пов'язані з предметом договору, відмінні від прав власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та вимоги), що належать ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР», на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, майнові права на яку складають предмет Договору, вимоги щодо якісних та кількісних характеристик якої визначено у додатку №1 до цього Договору, та сплатити ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» вартість переданих майнових прав, визначених у п.4.1. Договору.

13 січня 2014 року між ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» та Позивачами було укладено договір (далі-Договір 2) купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно.

Відповідно п.1.2. Договору 2 Позивачі (Покупці) набувають права власності на майнові права на квартиру, кожний в рівних частках, тобто по 1/4 (одній четвертій) частці кожному.

14 липня 2014 року до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Позивачами було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка була прийнята 14 липня 2014 року о 12:07:45 за реєстраційним номером 7371950, для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1.

Разом з заявою були подані наступні документи: договір купівлі-продажу від 13.01.2014 року; акт прийому-передачі квартири покупцю від 01.07.2014 року; акт прийому-передачі майнових прав на квартиру від 13.06.2014 року; довідка, видана ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР», про сплату в повному обсязі коштів від 13.06.2014 року №728; довідка про набуття у власність майнових прав, видана ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР», від 13.06.2014 року №729; пакет документів від забудовника, виданий 14.07.2014 року; технічний паспорт на квартиру, виготовлений КП БТІ станом на 22.11.2013 року.

18 липня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення №14538877 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмовляючи у реєстрації, Відповідач посилався на те, що сертифікат про відповідність закінченого будівництвом об'єкта серія ІУ №68 виданий 17 грудня 2013 року, в той час як договір купівлі-продажу майнових прав укладено 13 січня 2014 року. На думку Відповідача, укладення договору купівлі-продажу майнових прав після введення житлового будинку в експлуатацію позбавляє Позивачів права на проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

В рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №14538877 від 18 липня 2014 року Відповідач зазначає, що документи подані для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Проте, данні обставини спростовуються наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення громадян доступним житлом» №140 від 11 лютого 2009 року та порядку взаємодії між учасниками державної програми «Доступне житло», організацією Забудовником та громадянином-учасником програми, юридичний факт підписання договорів купівлі-продажу майнових прав на об'єкт фінансування відбувається після накопичення на особовому рахунку учасника державної програми «Доступне житло» 100 % вартості квартири.

Вартість квартири складається з двох частин: з власного внеску фізичної особи - 70 % вартості житла та державної підтримки - 30 % від нормативної вартості житла, що здійснювалася органами Державної казначейської служби України.

Листом Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву від 21 серпня 2014 року №2414 Державну реєстраційну службу України Головного управління юстиції в місті Києві повідомлено, що кожен з учасників державної програми «Доступне житло» по об`єкту - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, виконав свої договірні зобов"язання перед Забудовником та Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в повному обсязі, проте грошові кошти, призначені для надання державної підтримки, надходили від Державної казначейської служби частинами та зі значними затримками, внаслідок чого накопичення 100% вартості квартир на рахунках учасників програми «Доступне житло» відбулося після введення в експлуатацію об`єкта житлового будівництва.

За таких обставин між Позивачами та ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» лише 13 січня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лівінською Н.С., зареєстрований в реєстрі за №22.

Згідно статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Отже, у забудовника до завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації, право власності на будинок виникнути не може.

Щодо договору купівлі-продажу майнових прав слід зазначити, що інвестор купує право набути у власність об'єкт інвестування після здачі будинку в експлуатацію, тому укладення договору купівлі-продажу майнових прав може бути вчинено після введення будинку в експлуатацію, а відтак посилання Державного реєстратора як на підставу відмови у реєстрації права власності, що договір купівлі-продажу майнових прав, укладений після введення будинку в експлуатацію є безпідставним.

Дана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи листом Державної реєстраційної служби України від 28 липня 2014 року №2028/22/14/07.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №14538877 від 18 липня 2014 року, та такого що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 25 травня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.