Справа № 818/3637/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р.Справа № 818/3637/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П. Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року по справі № 818/3637/14 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Конотопської міської ради, КЗ "Конотопська центральна лікарня ім. Академіка М. Давидова" в особі Головного лікаря Драганюка Володимира Вікторовича про визнання рішень нечинними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління охорони здоров'я Сумської області державної адміністрації, Виконавчого комітету Конотопської міської ради, КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова" в якому просила: визнати нечинними рішення управління охорони здоров'я Сумської облдержадміністрації (поінформовано позивача від 04.06.2014 року №04/Л-214 та від 24.06.2014 року №04/Л-214/1), щодо позбавлення інваліда 1А групи ОСОБА_1, як громадянки м. Конотопа, законного права на належну медичну допомогу у медичному закладі за місцем проживання - у КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова"; визнати нечинними рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 04.06.2014 року №01- 26/Х-466/1 та від 20.09.2014 року № 257 "Про закріплення вулиць міста для медичного забезпечення";

визнати нечинним рішення КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова" від 15.08.2014 та від 10.10.2014 року №5398; зобов'язати відповідачів прийняти рішення щодо прикріплення інваліда 1 групи категорії А, учасника ВВВ, вдову інваліда 1А групи ВВВ, пенсіонера "За особливі заслуги перед Україною" ОСОБА_1 як мешканку м. Конотопа для надання медичних послуг та продовження життєво необхідного амбулаторного (за необхідності стаціонарного) лікування до КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова"; встановивши при судовому розгляді справи наявність у діях відповідачів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 136; ч. 1 ст. 139 КК України за фактами свідомого залишення у небезпеці та ненадання допомоги інваліду-позивачу, яка перебуває у небезпечному для життя стані, неналежне виконання професійних обов'язків, звернути відповідну ухвалу суду до правоохоронних органів для вирішення питання згідно із Кримінальним Кодексом України; стягнути з виконавчого комітету Конотопської міської ради відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю останнього (незважаючи на виділення коштів із місцевого бюджету для пільгових категорій громадян), у загальній сумі 2182,77 грн; стягнути з відповідачів відшкодування моральної шкоди, завданої умисною бездіяльністю та незаконними рішенням останніх у сумі по 50000,00 грн. з кожного.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року закрито провадження у справі в частині: визнання нечинним рішення КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова" від 15.08.2014 та від 10.10.2014 року №5398; та в частині позовних вимог щодо звернення із відповідною ухвалою суду до правоохоронних органів для вирішення питання згідно із Кримінальним Кодексом України в разі встановлення при судовому розгляді справи наявність в діях відповідачів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 136; ч. 1 ст. 139 КК України за фактами свідомого залишення у небезпеці та ненадання допомоги інваліду-позивачу, яка перебуває у небезпечному для життя стані, неналежне виконання професійних обов'язків (а.с.174, 176-178).

Позивач не погодившись з вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу та вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Апелянт заявив про розгляд справи у його відсутність.

Від виконкому Конотопської міської ради та управління охорони здоров'я Сумської облдержадміністрації надійшли письмові заперечення проти апеляційної скарги, просили розгляд справи здійснити у їх відсутність. Суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу та прийняти рішення без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі в частині заявлених позовних вимог з підстав п.1 ч.1 ст.157 КАС України, як таке, що не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції виходив з того, що КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім.. Академіка Михайла Давидова" не є суб'єктом владних повноважень, так яка не є ні органом державної влади, ні органом місцевого самоврядування та не здійснює владних управлінських функцій; встановлення фактів та ознак кримінальних правопорушень, належить до юрисдикції відповідних правоохоронних органів, в порядку кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Виходячи з правового аналізу наведених вимог законодавства, колегія суддів зазначає про відсутність визначеного позивачем КЗ "Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова", як сторони відповідача, ознак суб'єкта владних повноважень. Крім того, окрім вирішення питання щодо належності або не належності тієї чи іншої особи до суб'єкта владних повноважень, слід виходити з характеру спірних правовідносин, тому як не в кожному випадку при наявності у складі спірних правовідносин, що виникають між певними учасниками таких відносин суб'єкта владних повноважень, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на оскаржуване позивачем прийнятого рішенні КЗ «Конотопської ЦРЛ ім.. М.Давидова» від 15.08.2014 та від 10.10.2014 року №5398 щодо виписки позивача після стацлікування без належного прикріплення до поліклініки, призначення їй певного лікаря, характер спірних правовідносин, суть спірного питання відносно цього відповідача, полягає у належному наданні медичного обслуговування (лікування) зазначеним медичним закладом. Такі спірні правовідносини перебувають за межами компетенції адміністративної юрисдикції та відноситься до розгляду спору цивільної юрисдикції.

За правилами частини 3 статті 21 КАС України, об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства, не допускається, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку ні нормами матеріального ні нормами процесуального права, такої можливості об'єднання та розгляду заявлених позивачем вимог, не передбачено та не встановлено.

Таким чином, закриваючи провадження в частині вимог по справі суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Колегія суддів зазначає, що розгляд такого спору повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо допущеного порушення та не врахування судом першої інстанції вимог ст.166 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст.166 КАС України, у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. По перше, положення цієї норми носить диспозитивний характер.

По друге, зазначені позовні вимоги фактично зводяться до питання регулювання правовідносин, що виникають під час здійснення адміністративного судочинства, що складає суть адміністративного процесу, та не може мати предмет самостійно можливої вимоги, які визначені в ч.4 ст.105 КАС України. Така вимога спрямована до суду, який не є стороною у цих спірних правовідносин, що виникли між позивачем та визначеними ним відповідачами.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 19 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України, статтею 1 якого встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

З Рішення Конституційного суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 вбачається, що діяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, суду щодо порядку провадження у кримінальних справах регламентується КПК України.

Спірні відносини з цього питання не є управлінськими, а повноваження цих органів та їх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочин, порядок їх вирішення та прийняття відповідних рішень, регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Захист прав заявників, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини ч.3 ст.2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку, не властиві суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачем інших приписів, встановлених цим Кримінально-процесуальним кодексом та пов'язаними з цим діями.

Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника.

Відповідно до частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, в тому числі і про накладання адміністративних стягнень.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України провадження по справі підлягає закриттю, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, та прийняв ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції ухвали.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року по справі №818/3637/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.