Справа № 826/1482/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2015 року 10:40 № 826/1482/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича (відповідач-2)
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича (надалі - відповідач-2 або Уповноважена особа Фонду Гончаров С.І.), в якому просить:

- визнати протиправною (незаконною) бездіяльність суб'єкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до Реєстру (Загального реєстру) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- визнати протиправною (незаконною) бездіяльність суб'єкта владних повноважень - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова С.І. щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Реєстру (Загального реєстру) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами рахунок Фонду;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова С.І. включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачі безпідставно, в порушення норм чинного законодавства, не включили ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) № 42320 від 27.06.2014 року, сума вкладу 13 432,98 доларів США, та, як наслідок, й до Загального реєстру вкладників цього Банку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.02.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 01.04.2015 року, з'явилися представники сторін.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням заявленої заяви про зміну позовних вимог від 10.03.2015 року), в якій позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- визнати протиправною (незаконною) бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова С.І. щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- визнати протиправною (незаконною) бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова С.І. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами рахунок Фонду. Дана заява позивача прийнята до розгляду судом в судовому засіданні 01.04.2015 року,

та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

У вказаному судовому засіданні представник відповідача-1 заперечував проти позову, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, в яких зазначено, що відомості про ОСОБА_1 відсутні у переданому відповідачем-2 Переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, Фонд безпосередньо не вчиняв протиправних дій та/або допустив бездіяльності по відношенню до позивача, оскільки Фонд не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про ОСОБА_1, окрім тієї, що містилася в Переліку вкладників.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні також заперечував проти позову. Зокрема, у своїх письмових запереченнях представник відповідач-2 наголошує на тому, що ОСОБА_1 не набула права на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та наразі відсутні законні підстави для включення її до Переліку вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», кошти яким мають бути відшкодовані за рахунок Фонду. Підставами для цього виступив ряд обставин, по-перше, за результатами проведеної перевірки договір банківського вкладу (депозиту) № 42320 від 27.06.2014 року визнаний нікчемним в силу положень ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.ст. 215 і 228 Цивільного кодексу України, а, по-друге, в силу закону, після затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального Реєстру вкладників Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Банку не має права вносити зміни до Переліку вкладників, а лише надавати Фонду додаткову інформацію про вкладників.

Суд у судовому засіданні 01.04.2015 року на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2014 року між ОСОБА_1 (Вкладник) і ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (Банк), в особі економіста Відділення № 2 у м. Донецьку ПАТ «КБ «УФС» Литвинова В.О., був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» за № 42320. За умовами цього Договору Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 13 432,98 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 29.07.2014 року (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому п. 1.2 цього Договору, а саме: у розмірі 8,00 процентів річних. Згідно п. 1.3 цього Договору, датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок у Банку НОМЕР_1.

Одночасно, умовами п. 2.3 цього Договору передбачається, що Вкладник зобов'язаний протягом 3-х днів з дати укладання цього Договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформлюється відповідним розрахунково-касовим документом, який підтверджує внесення (перерахування) грошових коштів та зберігається у Вкладника.

На підтвердження факту внесення готівкових коштів на вказаний вкладний (депозитний) рахунок у банку (№ НОМЕР_1) в сумі 13 432,98 доларів США ОСОБА_1 надала суду оригінали валютних платіжних доручень від 27.06.2014 року за № TR.56630.7397.372 на суму 13 178 доларів США (що в еквіваленті у національній валюті України складає суму 155 808,05 грн.) і від 27.06.2014 року за № TR.56630.7398.372 на суму 254,98 доларів США (що в еквіваленті у національній валюті України складає суму 3 014,72 грн.). Зі змісту останніх вбачається, що здійснювалося перерахування коштів з рахунків іншої фізичної особи, а саме: з рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1, платник - ОСОБА_6 (згідно письмових пояснень представника позивача, кошти перераховані з рахунку дочки ОСОБА_1).

При цьому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 року № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.08.2014 року було прийнято рішення за № 69 про запровадження з 15.08.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (, МФО 377777, місцезнаходження: просп. Миру, 5б, м. Донецьк, 83050, Україна). Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено строком на 3 місяці з 15.08.2014 року по 15.11.2014 року включно.

Надалі, Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року № 717 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

На виконання даної постанови Національного банку України від 10.11.2014 року № 717 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 13.11.2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку з 13.11.2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Гончарова С.І. строком на один рік з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року включно.

Зі слів представника позивача, ОСОБА_1 спочатку звернувся в телефонному режимі до відділення Банку-агента ПАТ «КБ «УФС» - ПАТ «Альфа-банк» - з питання отримання виплати коштів за вкладом у ПАТ «КБ «УФС» та 28.11.2014 року йому стало відомо про відсутність інформації про ОСОБА_1 в Загальному реєстрі вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

У зв'язку з цим 10.12.2014 року та 12.12.20141 року представник позивача ОСОБА_7 вернулася до відповідачів з письмовими заявами щодо включення ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом у цьому Банку. Кошти за такими зверненнями ОСОБА_1 повернуті не були.

Натомість, Уповноважена особа Фонду Гончаров С.І. своїм листом від 11.12.2014 року № 001/710 повідомив представника позивача про те, що договір банківського вкладу № 42320 від 27.06.2014 року та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними, відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України. Дана обставина представником позивача в судовому засіданні не заперечувалася.

Вважаючи таку відмову (бездіяльність) щодо не включення позивача до Переліку вкладників та Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, безпідставними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1. ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджений Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений нормами ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч. 2 ст. 27).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27).

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч. 4 ст. 27).

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27).

Також, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виключно до повноважень Уповноваженої особа Фонду з дня свого призначення належить, зокрема, складання не пізніше ніж через три дні з дня призначення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (із змінами та доповненнями, надалі - Положення № 14), визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналіз вказаних судом вище положень законодавства дає підстави дійти до наступних висновків.

Виплата вкладів в силу положень норм Закону здійснюється Фондом не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (1 ст.28 Закону).

Така виплата здійснюється через банки-агенти на підставі відомостей Загального Реєстру (Реєстрі переказів).

Відомості Загального реєстру формуються на підставі переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, який формується та подається до Фонду Уповноваженою особою Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З контексту даних норм права в сукупності вбачається, що Перелік, який складається Уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається Уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається Уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом.

Крім того, у відповідності до п. 6 розд. ІІІ Положення № 14 протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Враховуючи, що в даному випадку у переданому Уповноваженою особою Фонду Гончаровим С.І. Переліку вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» інформація про позивача була відсутня, а додаткова інформація про ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не подавалася, то відповідно дані про позивача не могли бути враховані відповідачем-1 при складанні Загального реєстру, що виключає факт існування бездіяльності.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача до відповідача-1.

Крім того, під час розгляду даної справи судом враховується наступне.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 зазначеного Закону, Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 5 ст. 38 цього Закону).

Даними нормами Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Тобто, Уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечую таке виявлення та фіксує даний факт.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно положень ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Приписами ч.ч. 1 і 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, наказом від 30.10.2014 року № 34 на виконання ч.ч. 2 і 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончаровим С.І. вирішено створити комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів банківських вкладів (депозитів), які обліковуються на балансі Банку.

Згідно протоколу засідання комісії щодо визнання нікчемних договорів від 10.11.2014 року, члени комісії одностайно проголосували за визначення нікчемними правочинів, згідно додатку № 1 «Список записів, що тимчасово (до з'ясування) не можуть бути включені до розрахунку залишку гарантованої суми у переліку вкладників, які мають право на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» (в тому числі договору від 27.06.2014 року № 42320, порядковий номер у списку 510).

18.11.2014 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 237/14 було прийнято рішення щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень представника відповідача-1 (що оформлені у вигляді заперечень проти позову), під час перевірки нікчемних (сумнівних) правочинів було встановлено, що кошти на депозитний рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_1) та двох інших фізичних осіб (рахунки № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3), надійшли внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитного рахунку № НОМЕР_4 іншого клієнта, на якому була розміщена значна сума коштів, загальний розмір якої складав 40 038 доларів США.

На думку представника відповідача-1, правочин від 27.06.2014 року, укладений між позивачем і Банком, не має цивільно-правового характеру фінансової операції, оскільки при укладання цього договору банківського вкладу (депозиту) обидві сторони мали певний умисел, а саме: проведення зазначених операцій надавало можливість власнику великого вкладу шляхом його «дроблення» отримати всю суму повністю при ліквідації Банку. Власники грошового вкладу із значною сумою подрібнювали або розподіляли свій вклад на суми до 200 000 грн. та цими подрібненими частками фактично «перекидали» кошти на рахунки інших довірених фізичних осіб. Після такої «фінансової операції» особа, на рахунок якої надходила ця грошова сума фактично «набувала гарантоване право» отримати ці кошти від Фонду. Внаслідок таких дій власник значного депозиту отримав значну перевагу перед іншими кредиторами Банку, що є порушенням норм п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є додатковою підставою для визначення нікчемності правочинів. Внаслідок таких фінансових операцій штучно створено ситуацію, за якою у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виникає зобов'язання відшкодовувати депозит за рахунок бюджетних коштів у розмірі, який перевищує обмежену суму розміром 200 000 грн.

На підтвердження зазначеного відповідач-1 надав суду до матеріалів справи довідку про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «КБ «УФС» станом на 19.02.2015 року, де зафіксовані відомості про проведення операцій з перерахування коштів з рахунку одного платника (номер рахунку НОМЕР_4) у сумах 13 430 доларів США, 13 430 доларів США і 13 178 доларів США на рахунки трьох фізичних осіб, в тому числі на рахунок НОМЕР_1, отримувач - ОСОБА_1

Крім того, представник відповідача-1 звернув увагу на ту обставину, що всупереч умов договору банківського вкладу (депозиту) від 27.06.2014 року № 42320 особисто вкладником (позивачем) кошти за вказаним договором до Банку не вносилися.

При цьому, в ході дослідження наявних у матеріалів справи доказів (зокрема: валютних платіжних доручень Банку від 27.06.2014 року № TR.56630.7397.372 і № TR.56630.7398.372) судом встановлено, що внесення коштів на рахунок, відкритий ОСОБА_1, згідно та на виконання договору банківського вкладу (депозиту) від 27.06.2014 року № 42320, шляхом їхнього перерахування з іншого рахунку здійснено не позивачем, а іншою особою - ОСОБА_6 При цьому, жодних документальних доказів на підтвердження уповноваження останньої на вчинення дій по внесенню (перерахуванню) коштів в інтересах та від імені ОСОБА_1 в силу закону (по довіреності) та/або договору (у вигляді додаткових угод до банківського вкладу) позивач суду не пред'явив.

З урахуванням результатів перевірки, наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончаровим С.І. від 18.11.2014 року № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» були визнані нікчемними всі транзакції та правочини (договори банківських вкладів), згідно переліку, що додається (в тому числі договір від 27.06.2014 року № 42320, укладений з ОСОБА_1).

Також, з матеріалів справи (а саме: листа слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві Грушецького Б.Р., адресованого ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», вх. № 50 від 20.01.2015 року) вбачається, що 16.12.2014 року за заявою уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0017478 внесені відомості про порушення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (шахрайство). Наразі, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що договір банківського вкладу (депозиту) від 27.06.2014 року № 42320, укладений між ОСОБА_1 та Банком, визнаний на підставі наказу № 6 від 18.11.2014 року нікчемним, то підстави для відшкодування позивачу коштів, внесених на виконання умов даного договору, відсутні.

Жодних документальних доказів оскарження дій та рішень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. (наказ від 18.11.2014 року № 6) про визнання договору вкладу (депозиту) від 27.06.2014 року № 42320 нікчемним позивач суду не надав.

З огляду на викладене та попередньо встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок