Справа № 2-а-6204/09
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 2-а-6204/09
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 27.03.2015р. по справі № 2-а-6204/09

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

13.11.2009 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м.Суми ( далі - відповідач) про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомогу як дитині війн.

На підставі зазначеного позову судом 04.12.2009 року винесено постанову, яка викладена наступним чином: Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 703 гривні 87 коп. , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 715 гривень 23 коп. та за 2009 рік з 01 січня 2009 по 31 жовтня 2009 року в розмірі 996 гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

27 лютого 2015 року секретар суду Дубініна Т.Ю. звернулась з заявою про відновлення втраченого провадження у справі № 2-а-6204/09. Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про визнання дій протиправними та стягнення коштів. 04.12.2009 року суддею Сидоренко А.П. було винесено постанову про часткове задоволення позовних вимог. Згідно даних ОСК 14.12.2009 року надійшла апеляційна скарга та 22.12.2009 року справа була направлена до Харківського апеляційного адміністративного суду, але з відповіді Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 року згідно з даними комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" справа № 2-а-6204/09 не зареєстрована. Крім того зазначено, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних з соціальними виплатами" було внесено зміни до ст. 18 КАСУ щодо предметної підсудності адміністративних справ. У зв'язку з чим 15.03.2010 року справи, пов'язані із соціальними виплатами були передані на розгляд за належністю до Апеляційного суду Сумської області. З відповіді Апеляційного суду Сумської області від 25.02.2015 року вбачається, що за даними комп'ютерної програми Д-3 в Апеляційному суді Сумської області справа не була зареєстрована і в реєстрах вихідної кореспонденції також відсутні відомості щодо її надсилання до місцевого суду для виконання ухвалених в ній рішень. Проведеними пошуковими діями встановити місцезнаходження справи не вдалось.

Постановою Зарічний районний суд м. Суми від 27 березня 2015 року відновлено втрачене судове провадження по справі № 2-а-6204/09 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м.Суми про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни.

Встановлено, що постанова від 04.12.2009 року по справі №2-а-6204/09, викладена наступним чином: "Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 703 гривні 87 коп. , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 715 гривень 23 коп. та за 2009 рік з 01 січня 2009 по 31 жовтня 2009 року в розмірі 996 гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено."

Відповідач не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати а 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 703 гривні 87 коп. , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 715 гривень 23 коп. та за 2009 рік з 01 січня 2009 по 31 жовтня 2009 року в розмірі 996 гривень 00 коп., суд першої інстанції виходив з того, що Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік"щодо зупинення на 2007 рік дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-IV та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008, яким визнано неконституційним положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до зазначених рішень Конституційного Суду України відповідач з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року повинен був діяти у відповідності з нормою ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та здійснити позивачеві перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 %.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29,30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цих справах має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, відповідач, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 червня 2008 року повинен був нараховувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"від 18.11.2004 № 2195-IV, яка набула чинності із зазначеної дати, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік"та п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення мін до деяких законодавчих актів України", ці норми втратили чинність та не підлягали застосуванню.

Однак, колегія суддів зазначає, що предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії і вищевказані норми Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть.

Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено 1 рік.

Відповідно до ч.2 ст 99 КАСУ (чинного на момент виникнення правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 13.11.2009 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, річний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 13.11.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на пропущення позивачем строку звернення до суду та не навів підстав для його поновлення.

Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12.11.2008 року підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.2. ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Крім того, суд помилково зобовязав відповідача провести відповідні виплати у визначеній грошовій сумі. Колегія суддів зазначає, що функції призначення, перерахунку доплати до пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду і, за відсутності спору про неправильність визначення розміру доплати до пенсії чи у звязку з наявністю помилок в розрахованих відповідачем сумах унаслідок ненавмисного перекручення інформації в результаті арифметичних або логічних помилок в цих розрахунках, суд не має повноважень привласнювати такі функції.

Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм матеріального права через неврахування законодавчої неврегульованості питання щодо механізму виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", колегія суддів, вважає необгрунтованим.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, застосувавши до спірних правовідносин норми Конституції України та положення ст.8 КАС України.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про необґрунтоване застосування до спірних правовідносин ч.1 ст.28 та не застосування ч.3 цієї ж статті Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", колегія суддів вважає безпідставними.

Судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27.03.2015 року по справі № 2-а-6204/09 в частині задоволення позовних вимог про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12.11.2008 року підлягає скасуванню, а позов в зазначеній частині - залишенню без розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст. 155, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 27.03.2015р. по справі № 2-а-6204/09 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про визнання дій неправомірними та перерахунок розміру пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 12.11.2008р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про визнання дій неправомірними та перерахунок розміру пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 12.11.2008р. - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2015 року по справі № 2-а-6204/09 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлений 22.05.2015 р.