Справа № 826/5718/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2015 р. м. Київ К/800/56234/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві), треті особи - відкрите акціонерне товариство «Готельний комплекс «Либідь», приватне підприємство «Шлях-Контракт», про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Либідь» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ «Омега Банк» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

визнати протиправними дії ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, які полягають в арешті іпотечного майна: будинку готельного комплексу вцілому (літ. А) загальною площею 14691,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1 та належить ВАТ «Готельний комплекс «Либідь»;

визнати протиправною бездіяльність ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, яка полягає у неповідомленні заставодержателя (іпотекодержателя ПАТ «Омега Банк») про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, що відбулось у процесі здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №662 від 10 березня 2010 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ВАТ «Готельний комплекс «Либідь» на користь ПП «Шлях-Контракт» боргу в розмірі 350000 грн;

скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про накладення арешту на майно боржника № 798/09 від 21 січня 2011 року;

зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винести постанову про зняття арешту з будинку готельного комплексу вцілому (літ. А) загальною площею 14691,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1;

зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві вчинити дії щодо припинення обтяження будинку готельного комплексу вцілому (літ. А) загальною площею 14691,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, площа Перемоги, 1 в Державному реєстрі речових прав, зареєстрованого на підставі постанови головного державного виконавця про накладення арешту на майно боржника № 798/09 від 21 січня 2011 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

У касаційній скарзі ВАТ «Готельний комплекс «Либідь», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено спеціальні строки звернення до суду. Так, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути оскаржено у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З даним позовом ПАТ «Омега Банк» звернулося до суду у квітні 2014 року, та просило скасувати постанову державного виконавця від 21 січня 2011 року, тобто з пропуском строку встановленого статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

В порушення вказаної норми та незважаючи на посилання ВАТ «Готельний комплекс «Либідь» в запереченнях на адміністративний позов на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, питання дотримання позивачем строку звернення до суду судами першої та апеляційної інстанцій не було вирішено.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та вирішенні питання про дотримання чи порушення позивачем цього строку, судам насамперед слід з'ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а якщо строк пропущено, то наскільки і з яких причин.

Судами попередніх інстанцій ці питання не досліджено та не наведено відповідних мотивів у судових рішеннях.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється до суду першої інстанції.

При новому розгляді судам слід врахувати наведене, вирішити питання, пов'язане зі строком звернення до суду, та в залежності від встановленого розв'язати спір.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Либідь» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб