Справа № 815/4457/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4457/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

за участю секретаря: Цуцкірідзе М.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області №12925793 від 08.05.2014р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1, у літ. "В", яка складається з двох житлових кімнат площею 9,4кв.м., 16,1кв.м., коридору - кухні площею 6,6 кв.м., загальною площею 32,1кв.м., у тому числі житловою 25,5кв.м., загальною по домоволодінню 357,1кв.м., у тому числі житловою 227,2кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником зазначеного об'єкту нерухомості на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28.03.2014 року по справі №521/21038/13-ц, яке набрало законної сили, що відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" являється підставою для державної реєстрації прав.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 01 вересня 2014 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області №12925793 від 08.05.2014р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язано Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1, у літ. "В", яка складається з двох житлових кімнат площею 9,4кв.м., 16,1кв.м., коридору - кухні площею 6,6кв.м., загальною площею 32,1кв.м., у тому числі житловою 25,5кв.м., загальною по домоволодінню 357,1кв.м., у тому числі житловою 227,2кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача та додані до неї документи відповідають вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та підтверджують право власності позивачки на заявлене до державної реєстрації майно.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що відмовляючи у державній реєстрації прав власності позивачу держаний реєстратор діяв правомірно, на підставі п.4 ч.1. ст. 24. Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим зазначеним Законом.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.04.2014р. №6459328 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області прийнято рішення від 08.05.2014р. №12925793 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.14).

Так, підставою для відмови позивачці у здійсненні державної реєстрації права власності слугував встановлений Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області факт невідповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме відомості про технічні характеристики об'єкта нерухомого майна, зазначені в рішенні Малиновського районного суду м.Одеси від 28.03.2014р. у справі №521/21038/13-ц та технічному паспорті виготовленого КП "БТІ" Одеської міської ради станом на 11.03.2014р., суперечать відомостям про нерухоме майно, наявних у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 28.03.2014р. у справі №521/21038/13-ц задоволено позов ОСОБА_1, встановлено факт належності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., 1/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1, у літ. "В", яка складається з двох житлових кімнат площею 9,4кв.м., 16,1кв.м., коридору - кухні площею 6,6кв.м., загальною площею 32,1кв.м., у тому числі житловою 25,5кв.м. та належала йому на праві власності на підставі дубліката договору купівлі-продажу від 11.05.1971року, загальною по домоволодінню 357,1кв.м., у тому числі житловою 227,2кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на зазначене майно.

Судом також встановлено, що позивачці належить садибний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить наявний у матеріалах справи технічний паспорт КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, виготовлений станом на 11.03.2014 року (а.с. 16)

Відповідно до п. 1.4 Розділу І Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики N 127 від 24.05.2001 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна" технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна проводиться суб'єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до статті 17 Закону України "Про архітектурну діяльність" ( 687-14 ) та постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 554 ( 554-2011-п ) "Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури" (далі - виконавці).

На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою.

Так, суд першої інстанції залишив поза увагою що Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовлений 11.03.2014 року та план поверхів будинків літ. А, Б, Б1, В, К не підписано виконавцем ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат А.Е. 001400), вказаний план поверхів не підписано контролером-начальником відділу ОСОБА_4, на прізвищі виконавця ОСОБА_5 стоїть не її печатка, а печатка іншого працівника - інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_6, що є порушенням п. 1.4 розділу І зазначеної Інструкції.

Також виконавцем під час проведення технічної інвентаризації житлового будинку № 46 виявлено збільшення площі вказаного будинку та зазначено. що "житловий будинок літ " К" житловою площею 16,5 кв.м., тамбур літ "к", площею 2,1 кв.м.; прибудова літ "а2": кухня 2-4, площею 12,8 кв.м., санвузол 2-5, площею 1,9 кв.м.; тамбур літ "б", площею 2,9 кв.м., тамбур літ "62", площею 1,6 кв.м; тамбур літ "63", площею 0,6 кв.м.; прибудова літ "ві", площею 6,6 кв.м.; прибудова літ "в2": 9-1 коридор, площею 2,8 кв.м., житлова 9-2, площею 10,2 кв.м., кухня 9-3, площею 5,6 кв.м. - ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_16., ОСОБА_2 самочинно збудовані до 05.08.1992 р. відповідно пункту 3.2 інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями) не є самочинними».

Однак, досліджуючи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 61-69), апеляційний суд звертає увагу на той факт, що у 2004, 2006, 2011 році вносилася інформація про зміни співвласників будівлі АДРЕСА_1 на підставі укладених цивільно-правових угод, але без змін загальної та житлової площі вказаного будинку. Отже реконструкція будівлі АДРЕСА_1 відбулась пізніше, а не до 05.08.1992, як вказано у Технічному паспорті.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - Закон), відповідно до приписів якого перед прийняттям рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації державний реєстратор має прийняти і перевірити документи, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зареєструвати заяву та встановити факт відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Встановлюючи вказаний факт, державний реєстратор теж не вийшов за рамки Закону, п. 1 ч. 2 ст. 9 якого передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Вказана суперечність полягає в тому, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 відповідно до Технічного паспорту складає 357,1 кв.м., а відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно - 297 кв.м., житлова площа - 227,2 кв.м. та 179,6 кв.м. відповідно.

Отже, приймаючи рішення про відмову в державній реєстрації прав власності позивачу, державний реєстратор діяв правомірно, на підставі ст. 24 Закону, а саме п. 4 ч. 1 - подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, і законно відмовив позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області не є належним відповідачем у справі, так як рішення про відмову у проведенні державної реєстрації приймав державний реєстратор -Шинкаренко Ю.В., а відтак належним відповідачем має бути саме ця особа. Також зазначив, що чинним законодавством заборонено Державній реєстраційній службі України втручатися в роботу державних реєстраторів при прийнятті ними відповідних рішень.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 9 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» єдиним суб'єктом, наділеним повноваженнями приймати рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації, є державний реєстратор.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення про відмову в державній реєстрації винесено державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Шинкаренко Ю.В.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково зобов'язав у резолютивній частині свого рішення Службу, а не Реєстратора усунути порушення прав позивача.

Отже, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області не є тим суб'єктом владних повноважень, який безпосередньо здійснює державну реєстрацію прав на нерухомість.

Крім того, аналіз Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави стверджувати, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, а вчиненню реєстраційної дії передують етапи перевірки поданих документів та отримання відповідей на запити від інших повноважних органів.

Апеляційний суд також не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов 'язання реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1, у літ. «В», яка складається з двох житлових кімнат площею 9,4 кв.м., 16,1 кв.м., коридору - кухні площею 6,6 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., у тому числі житловою 25,5 кв.м., загальною по домоволодінню 357,1 кв.м., у тому числі житловою 227,2 кв.м..

Так, вирішуючи заявлені позовні вимоги, адміністративні суди вправі перевіряти правомірність оскаржених дій та рішень суб'єкта владних повноважень, однак не вправі втручатись у дискреційні повноваження цього суб'єкта, тобто не вправі виходити за межі своїх повноважень та брати на себе функції органу, на який чинним законодавством покладено обов'язки щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області №12925793 від 08.05.2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності за позивачкою на 1/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1, у літ. "В", яка складається з двох житлових кімнат площею 9,4кв.м., 16,1кв.м., коридору - кухні площею 6,6 кв.м., загальною площею 32,1кв.м., у тому числі житловою 25,5кв.м., загальною по домоволодінню 357,1кв.м., у тому числі житловою 227,2кв.м.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення №12925793 від 08.05.2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин