Справа № 807/800/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/5590/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Коцур В.К.,

а також сторін (їх представників):

від третьої особи - Продан О.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській обл. на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.05.2014р. в адміністративній справі за позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській обл. до Державного підприємства «Закарпатське вертолітне виробниче об'єднання», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Закарпатська прокуратура з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, про зобов'язання виконати вимогу в частині порушень, виявлених ревізією, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.03.2014р. позивач Державна фінансова інспекція /ДФІ/ в Закарпатській обл. звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача Державне підприємство /ДП/ «Закарпатське вертолітне виробниче об'єднання» виконати п.п.3 і 4 вимоги Хустської об'єднаної ДФІ № 15-13/1586 від 02.10.2013р. щодо усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією на загальну суму 467126 грн. (а.с.2-6).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.05.2014р. заявлений позов задоволено частково; зобов'язано відповідача ДП «Закарпатське вертолітне виробниче об'єднання» виконати п.3 вимоги Хустської об'єднаної ДФІ № 15-13/1586 від 02.10.2013р. у частині проведення незалежної оцінки розкомплектованого гідропресу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.93-98).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач ДФІ в Закарпатській обл., яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у цій частині заявлений позов задоволити (а.с.107-109).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення ревізії виявлено розкомплектування пресу гідравлічного КП-393А та три зруйновані будівлі, при цьому загальна сума збитків склала 467126 грн. За таких обставин вимога апелянта відповідає вимогам закону та підлягає обов'язковому виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника третьої особи на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі доручення ДФІ в Закарпатській обл. № 07-25-218/5776 від 03.09.2013р., звернення Управління МВС України в Закарпатській обл. № 7/3925 від 02.09.2013р., постанови слідчого СУ Управління МВС України в Закарпатській обл. від 29.08.2013р. та ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 30.08.2013р. проведено Хустською об'єднаною ДФІ позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Закарпатське вертолітне виробниче об'єднання» за період з 01.01.2012р. по 01.09.2013р., за результатами якої складено Акт № 15-16/28 від 30.09.2013р. (а.с.9-19).

Вказаним Актом зафіксоване заподіяння підприємству збитків на загальну суму 467126 грн. у зв'язку із неправомірними розкомплектуванням пресу гідравлічного КП-393А та руйнуванням трьох виробничих будівель.

З метою усунення виявлених порушень Хустською об'єднаною ДФІ направлено лист № 15-13/1586 від 02.10.2013р. з вимогою вжити заходів щодо усунення виявлених в ході ревізії недоліків, зокрема:

п.3 - відповідно до п.104 постанови КМ України № 1253 від 07.12.2011р. визначити розмір збитків шляхом проведення незалежної оцінки розкомплектованого гідропресу;

п.4 - забезпечити відшкодування нанесених підприємству збитків (а.с.7-8).

У подальшому вказані пункти обов'язкових вимог зі сторони відповідача не були виконані.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про стягнення з відповідача завданих збитків за наведеним розрахунком є передчасною, оскільки розмір заподіяних збитків повинен бути встановлений у відповідності до постанови КМ України № 1253 від 07.12.2011р., а висновки експертної оцінки повинні прийматися до уваги в межах кримінального провадження.

Із урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги межі доводів апеляційної скарги, які стосуються лише частини позовних вимог, в яких судом відмовлено, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затв. Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011р. (надалі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (п.7 Положення).

Відповідно до п.6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пп.15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (пп.18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп.21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з п.10 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до п.13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою КМ України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки.

У справі, що розглядається, ДФІ у Закарпатській обл. пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

За таких обставин позовні вимоги ДФІ у Закарпатській обл. щодо зобов'язання відповідача виконати п.4 вимоги Хустської об'єднаної ДФІ № 15-13/1586 від 02.10.2013р. щодо усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією на загальну суму 467126 грн., не підлягають до задоволення.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує практику Верховного Суду України з наведеної категорії справ, яка викладена у постановах від 15.04.2014р.(справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13.05.2014р. (справа № 21-89а14), 20.05.2014р. (справа № 21-93а14), 28.10.2014р. (справа № 21-462а14).

Стосовно решти висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що такі в апеляційному порядку сторонами не оскаржували, у зв'язку з чим апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржено особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Вказані твердження відповідають роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1 та 13.2 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі».

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, а тому останній підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській обл. на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.05.2014р. в адміністративній справі № 807/800/14 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська