Справа № 820/13658/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. Справа № 820/13658/14

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2014р. по справі № 820/13658/14

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області в якому, після уточнення позовних вимог , просить суд скасувати :

- податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16356,71 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 24422,50 грн. з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 6177,50 грн.;

- рішення №000581702 від 21.03.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року в сумі 33297,93 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16356,71 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 24422,50 грн. з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 6177,50 грн.

Скасовано рішення №000581702 від 21.03.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року в сумі 33297,93 грн.

Основ'янська ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2014р. скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фахівцями Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт №501/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 від 20.02.2014р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

1) п.152.4 Податкового Кодексу України, а саме: занижено валовий (оподатковуваний) дохід за 2012 р. на суму 3575,23 грн.;

2) п.138.1 ст.138 Податкового Кодексу України, а саме: завищено валові витрати за 2011 р. на суму 83660,64 грн.;

3) п.177.2 ст.177 Податкового Кодексу України, а саме: занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 13085,37 грн.;

4) п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст. 44 Податкового Кодексу України; п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України, а саме: подано з недостовірними відомостями розрахунок за 1-4 квартал 2011 р. та 1-4 квартал 2012 р.;

5) п.2 ст. 7 та п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р., а саме, заниження зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 30270,85 грн.;

6) п.193.1 ст. 193, п.198.6 ст. 198, п.10 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 18858 грн.;

7) п.203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України : порушено строк надання податкових декларації з ПДВ за період лютий - липень 2011 р.;

8) п.6 ст.128 Господарського Кодексу України, а саме: допущено неналежне ведення обліку результатів підприємницької діяльності, включено до декларацій про майновий стан та доходи за 2011-2012 роки перекручених даних.

На підставі висновків перевірки Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.03.2014 р. №000541702, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16356,71 грн., з яких 13085,37 грн. - основний платіж, 3271,34 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с.6); № 000561702, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість у розмірі 24422,50 грн., з яких 18858,00 грн. - основний платіж, 5564,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. (а.с.7) та рішення №000581702 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску , яким донараховано 30270,85 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 3027,09грн.(а.с.8).

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями від 21.03.2014р. № 000541702 та № 000561702 позивач оскаржив їх до Головного управління Міндоходів у Харківській області та Міністерства доходів і зборів України.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17 збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість, визначене у податковому повідомленні-рішенні №000561702 від 21.03.2014 р. на загальну суму 6177,5 грн. (а.с.26-28).

Судом апеляційної інстанції встановлено , що за наслідками вказаного рішення Головного управління Міндоходів у Харківській області Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2014р. № про збільшення зобов'язання з ПДВ за основним платежем - 23852,0грн. та штрафні (фінансові ) санкції - 6748,0грн.

Як вбачається з матеріалів справи , перевіркою встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є оптова торгівля меблями, килимами й приладами освітлювання (код 46.47). Згідно з податковою накладною від 17.10.2011 №4, отриманої від ПП «ВАН» та банківської виписки від 17.10.2011 ФОП ОСОБА_1 придбала металошифер на загальну суму 100 392,77 грн., в т.ч. ПДВ 16 732,13 грн. та включила до складу витрат у 2011 році суму 83 660,64грн. та до складу податкового кредиту з ПДВ у жовтні 2011 року суму 16 732,13 грн. При подальшому аналізі фінансово господарської діяльності встановлено,що зазначені ТМЦ (металошифер) не був реалізований в наступних періодах. До перевірки ФОП ОСОБА_1 не надана документального підтвердження використання придбаних ТМЦ у господарській діяльності. Таким чином податковий орган вважає, що в порушення п. 138.1 ст.138. ст. 185 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 неправомірно включила до складу витрат у 2011 році суму 83 660,64 грн. та до складу податкового кредиту у жовтні 2011 року суму ПДВ 16 732,13 грн. за операціями, що не стосуються її підприємницької діяльності та в подальшому не були використані у господарській діяльності.

Також перевіркою встановлено , що за результатами аналізу відхилень, встановлених Системою автоматизованого співставлення початкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ФОП ОСОБА_1 не задекларувала податкові зобов'язання з податку на додану вартість у лютому 2011 року у сумі 104,71 грн. при продажу товарів (робіт, послуг) ОСОБА_3, у жовтні - грудні 2011 року у сумі 375,87 грн. при продажу товарів (робіт, послуг) Південній залізниці, у січні 2012 року у сумі 22,0грн. з вартості товарів (робіт, послуг) , наданих ОСОБА_4

Також, при перевірці реєстрів виданих та отриманих податкових накладних податковим органом встановлено, що в порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 включила до складу податкового кредиту у грудні 2012 року податкову накладну від 31.10.2011 № 53313 на суму ПДВ 272,11 грн., отриману від ПРаТ «МТС Україна», що перевищує граничний термін 365 днів.

Також, в порушення п.п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 включила до складу податкового кредиту у березні 2011 року суму ПДВ 383,22 грн. за податковою накладною отриманою від ТОВ «Рост», та у травні 2011 року - суму ПДВ 588,0 грн. за податковою накладною, отриманою від ТОВ «Ренк», однак, до перевірки вказані податкові накладні не надані, у квітні 2011 року ФОП ОСОБА_1 двічі включила суму ПДВ 378,7 грн. за податковою накладною, отриманою від ТОВ «Кроноспан УА».

Враховуючі вищевикладені порушення, в акті перевірки зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 13085,38грн, в т.ч. за 2011 рік - 12 549,09 грн., за 2012 рік - 536,28грн. та занижені податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 18 858,0грн. в т.ч. за січень - травень 2011 року - 1456,0грн., листопад 2011 року - грудень 2012 року - 17 343 грн.

Також, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 надавала до податкової інспекції податкові декларації з ПДВ за лютий, березень, квітень, травень, червень, 2011 року з порушенням п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме, податкові декларації з ПДВ за лютий 2011 року надано до податкової інспекції 13.09.2011р. за березень - 2011 року надані 22.08.2011р.

Крім цього, встановлено порушення позивачем вимог п.2 ст. 7 та п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» , а саме занижено зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 30270,85 грн., а саме за 2011 р. - 29030,24 грн. донараховано за рахунок завищення суми валових витрат безпосередньо пов'язаних з одержанням валового доходу на загальну суму 83660,64 грн. (вартість придбаних у ПП «ВАН» метало шиферу і гладкого листа, які були у перевіряємому періоді придбані, але не реалізовані ), за 2012р. - 1240,61 грн. донараховано за рахунок заниження загального оподатковуваного валового доходу за 2012р. на суму 3575,23грн.

Апеляційним судом встановлено , що позивачем оскаржуються лише податкові повідомлення - рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску лише по господарським операціям щодо придбання метало шиферу та гладкого листа та використання придбаного товару в господарській діяльності : податок на додану вартість в сумі - 16732,0 грн. , податок на доходи з фізичних осіб - 12549,09грн., зобов'язання з єдиного внеску 29030,24 грн.

Інші порушення, встановлені в ході проведення перевірки, позивачем не оскаржуються , що вбачається з позовної заяви та підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкові повідомлення-рішення в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з дотримання позивачем вимог чинного податкового законодавства та про необґрунтованість висновків акту перевірки.

Враховуючи те , що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позовної заяви щодо часткового оскарження податкових повідомлень-рішень від 21.03.2014 року № 000541702 , № 000561702 та рішення № 0005817 , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень № 000541702 від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 536,28 грн.- основний платіж та 134,07 грн. штрафних санкцій, № 000561702 від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по ПДВ на суму 2125,87 грн. основний платіж та 1381,46 грн. штрафних санкцій з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 року про збільшення грошового зобов'язання по ПДВ на 6177,50 грн. та рішення № 0005817 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року у розмірі 1240,61 грн. єдиного внеску та 12.41 грн. штрафної санкції , виходячи з наступного.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п.138.1.1. п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; є) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до п.п.138.2 ст.138 Кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); є) витрати на транспортування, перевалку, страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України, платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 177.1. ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із п. 177.2., п. 177.3 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) на доходи фізичних осіб.

Відповідно п. 177.4. ст. 177 ПК України, до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Тобто, норма п. 177.4. ст. 177 ПК України є відправною нормою, яка вказує на те, що витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницької діяльністю, формуються у тому ж порядку як у платників податку на прибуток.

Підпунктом 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПК України передбачено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Відповідно до підп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

ґ) виключено;

д) виключено;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу України Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

За змістом ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні " визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість в порядку, встановленому статтею 9 Закону України "Про податок на додану вартість".

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, знаходилась на загальній системі оподаткування. Основним видом діяльності за КВЕД є 46.47 - оптова торгівля меблями, килимами й приладами освітлювання.

Згідно договору оренди нежилого приміщення №01072012-2 від 01.07.2012 року (а.с.42-43), укладеного ФОП ОСОБА_1 (орендар) та ТОВ "РЕНК" (орендодавець), орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування складське приміщення загальною площею 90,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 1 ст. 776 Цивільного кодексу України встановлено, що поточний ремонт речі, переданої в найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вказаної норми Цивільного кодексу України та п.4.1Договору №01072012-2 від 01.07.2012 року на орендаря покладено обов'язок проводити за свій рахунок поточний ремонт орендованого приміщення.

На виконання умов договору позивач придбав у ПП «ВАН» метало шифер і гладкий лист, які використав на поточний ремонт вищевказаного орендованого приміщення.

Відповідно акту виконаних робіт від 23.11.2012р. ФОП ОСОБА_1 за свій рахунок та за згодою ТОВ "РЕНК" здійснила поточний ремонт будівлі за адресою: АДРЕСА_1

Поточний ремонт полягав у проведенні зовнішньої теплоізоляції стін утеплювачем, металошифером та гладким листом.

Факт придбання металошиферу і гладкого листа підтверджується податковою накладною №4 від 17.10.2011р. на загальну суму 100392,77 грн. (у т.ч. ПДВ у сумі 16732,13 грн.) та видатковою накладною № РН-000019 від 26.10.2011 року на загальну суму 100392,77 грн. (у т.ч. ПДВ у сумі 16732,13 грн.). (а.с.52-52).

Придбаний у ПП «ВАН» металошифер і гладкий лист використаний в господарській діяльності , що підтверджується Актом здачі - прийому робіт між ТОВ «РЕНК» та ФОП ОСОБА_5 від 23.11.14 року (а.с.67) та актом про виконання договору між позивачем та ТОВ «РЕНК» від 23.11.2012 р. (а.с.50).

Позивач наполягає , що зазначені документи в підтвердження використання придбаного метало шиферу і гладкого листа були надані ним до перевірки , однак безпідставно не враховані в ході перевірки .

Колегія суддів зазначає , що доказів відсутності цих документів на момент проведення перевірки податковий орган не надав , акт перевірки позивачем не підписаний.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.71 КАС України колегія суддів приймає надані позивачем документи в підтвердження використання придбаного метало шиферу і гладкого листа, надає їм оцінку при вирішені справи по суті.

Позивач виконав усі необхідні умови, передбачені Податковим кодексом України, які надають йому правові підстави для нарахування податкового кредиту та формування валових витрат , в його діях не має порушень вимог Податкового кодексу України, відповідно позивачем правомірно сформовано податковий кредит та валові витрати.

Також, колегією суддів встановлено , що рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17, прийнятим за результатами розгляду скарги позивача , встановлено , що при здійсненні розрахунку заниження ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість податковою інспекцією невірно зазначені суми коригування підприємцем податкових зобов'язань за квітень-серпень 2012 року, в результаті чого, податок на додану вартість за перевіряємий період, який підлягає сплаті до бюджету, повинен складати 23852,0 грн. (березень 2011 року 264,0 грн., серпень 2012 року - 23316,0 грн., грудень 2012 року - 272 грн.), замість 18858,0 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 року № 3067/К/20-40-10.04-17 збільшення грошового зобов'язання по ПДВ на 6177,50 грн., суд першої інстанції не врахував те , що позивачем дане збільшення фактично не оскаржується, як встановлено судом апеляційної інстанції, тому позов в цій частині задоволено неправомірно.

Крім того, як встановлено апеляційним судом за наслідками збільшення зобов'язань рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17 Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2014р. № про збільшення зобов'язання з ПДВ за основним платежем - 23852,0грн. та штрафні (фінансові ) санкції - 6748,0 грн. , яке позивачу не вручено, про його існування дізнався лише в суді апеляційної інстанції , але це податкове повідомлення - рішення не було предметом розгляду у суді першої інстанції , тому, враховуючи вимоги ст. 11 та ст.195 КАС України , колегія суддів не надає йому оцінку , оскільки дане рішення не впливає на вирішення справи по суті з урахуванням доводів позивача. Дане рішення в силу приписів ст. 60 Податкового Кодексу України не є рішенням з прийняттям якого, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є відкликаним.

Щодо порушення позивачем вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 4 , п. 5 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п.2 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Згідно п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Як встановлено вище порушення позивачем вимог п.2 ст. 7 та п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» , а саме занижено зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 30270,85 грн., а саме за 2011 р. - 29030,24 грн. донараховано за рахунок завищення суми валових витрат безпосередньо пов'язаних з одержанням валового доходу на загальну суму 83660,64 грн. (вартість придбаних у ПП «ВАН» метало шиферу і гладкого листа, які були у перевіряємому періоді придбані, але не реалізовані ), за 2012р. - 1240,61 грн. донараховано за рахунок заниження загального оподатковуваного валового доходу за 2012р. на суму 3575,23грн.

Враховуючи те , що судом встановлено неправомірність нарахування податковим органом позивачу податку на доходи фізичних осіб у розмірі 12549,09грн., відповідно апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування рішення № 0005817 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року у розмірі 29030,24 грн. єдиного внеску та 3014,68 грн. штрафної санкції.

Однак, колегія суддів не погоджується із скасуванням рішення № 0005817 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року у розмірі 1240,61 грн. єдиного внеску та 12,41 грн. штрафної санкції пов'язаного із заниженням загального оподатковуваного валового доходу за 2012р. на суму 3575,23грн., яке не оскаржується позивачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку , що господарські операції позивача з придбання та використання метало шиферу і гладкого листа підтверджуються первинними документами, мали реальний характер, пов'язані з господарською діяльністю позивача, а відтак позивачем правомірно віднесено суми ПДВ, сплаченого у зв'язку з придбанням метало шиферу і гладкого листа в розмірі 16732,13грн. до податкового кредиту , сформовано валові витрати у розмірі 83660,64грн. та відповідно правомірно визначено зобов'язання з єдиного внеску за 2011р. у розмірі 29030,24грн., тому в цій частині суд першої інстанції правомірно задовольнив позов, скасував податкові повідомлення-рішення від 21.03.2014 року № 000541702, № 000561702 та рішення № 0005817.

Враховуючи те , що інші порушення , встановлені в ході проведення перевірки , позивачем не оскаржуються, що не враховано судом першої інстанції , постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог та скасування податкових повідомлень-рішень № 000541702 від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 536,28 грн. - основний платіж та 134,07 грн. штрафних санкцій, № 000561702 від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по ПДВ на суму 2125,87 грн. основний платіж та 1381,46 грн. штрафних санкцій з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 року про збільшення грошового зобов'язання по ПДВ на 6177,50 грн. та рішення № 0005817 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року у розмірі 1240,61 грн. єдиного внеску та 12,41 грн. штрафної санкції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення справи по суті та не спростовують його правильних висновків.

В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2014р. по справі № 820/13658/14 скасувати в частині задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та скасування податкових повідомлень-рішень Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області № 000541702 від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 536,28 грн. основного платежу та 134,07 грн. штрафних санкцій, про № 000561702 від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по ПДВ на суму 2125,87 грн. основний платіж та 1381,46 грн. штрафних санкцій з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 року № 3067/К/20-40-10.04-17 збільшення грошового зобов'язання по ПДВ на 6177,50 грн. та про скасування рішення № 0005817 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року донарахованого єдиного внеску в сумі 1240,61 грн. єдиного внеску та 12,41 грн. штрафної санкції.

В цій частині прийняти нову постанову , якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 25.05.2015 р.