Справа № 826/19504/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» («ЛУКОЙЛ-Україна») на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна» до Рівненської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна» відмовити повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи позивачем подано до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що згідно рішення Власника № 29/04/15 найменування Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна» змінено на Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна», реєстрацію змін до установчих документів проведено 08 травня 2015 року Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та Іноземним підприємством «ЛУКОЙЛ-Білорусь» були укладені контракти на поставку нафтопродуктів від 18 січня 2012 року № 60/12-Ю/12/2 та від 19 лютого 2013 року № 188/13-Ю/13/2.

Також, між позивачем та Іноземним підприємством «JSC IP SLAVNEFTECHIM» були укладені контракти на поставку нафтопродуктів від 15 лютого 2013 року № DLF/50/15/02/2013/13/1 та від 05 березня 2013 року № N/DLF/50/05/03/2013.

Відповідно до умов вказаних контрактів, вартість товару - «важкі дистиляти, газойлі - паливо дизельне», що був імпортований Підприємству з ІІ «ЛУКОЙЛ-Україна», визначалась за встановленою формулою. Зазначений товар за вказаними контрактами було доставлено на митну територію України в зону діяльності Рівненської митниці Міндоходів та оформлено в режимі імпорт 40 з поданням до митного органу тимчасової митної декларації відповідно до пункту 29 Положення про митні декларації, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій», сплачено митні платежі та випущено у вільний обіг.

У подальшому, при оформлені додаткових декларацій типу ІМ 40 ТД, заповнених у звичайному порядку після випуску товару у вільний обіг за тимчасовими митними деклараціями позивачем було зменшено митну вартість товару, яка визначалась за формулою, передбаченою контрактом.

20 лютого 2014 року позивач подав до відповідача заяви №№ 844, 845, 846 за реєстрами митних декларацій про повернення надмірно сплачених коштів за митне оформлення в якості передплат на рахунок Рівненської митниці Міндоходів, на загальну суму 1 663 961,12 грн.

Відповідач, в своєму листі від 27 лютого 2014 року №01.1/3-06-1022 повідомив підприємство з ІІ «ЛУКОЙЛ-Україна» про те, що під час перевірки обґрунтованості повернення коштів виявлено, що у наданих ним заявах невірно зазначені реквізити контрактів по яким здійснено митне оформлення, рекомендував подати заяву заповнену у відповідності до вимог чинного законодавства та надати довідку про відсутність податкового боргу.

25 травня 2014 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявами №№ 1317, 1318, 1319 про повернення надмірно сплачених коштів.

Митний орган, у своє листі про результати розгляду звернень від 08 квітня 2014 року № 01.1/3-06-1671, повідомив позивача про те, що відповідно до звернення № 1319 від 25 травня 2014 року, при митному оформленні додаткових декларацій типу ІМ 40 ТД, заповнених у звичайному порядку після випуску товару, яка визначалась за формулою, зменшилась внаслідок чого виникли надмірно сплачені митні платежі, що підлягають поверненню з Державного бюджету України (спосіб платежу - 99) на суму 497 337,79 грн.

Щодо звернень позивача № 1317, № 1318 від 25 травня 2014 року, контролюючий орган повідомив, що під час перевірки виявлено наявні розбіжності у визначенні термінів повернення надміру сплачених сум митних платежів відповідно до норм статті 301 Митного кодексу України та статті 43 Податкового кодексу України, тому виникла необхідність в отриманні роз'яснень щодо терміну, в який можливе повернення платнику податків надміру сплачених митних платежів, а саме, одного року чи 1 095 днів з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплаченої суми.

З метою отримання відповідних роз'яснень митним органом 01 квітня 2014 року направлено відповідний запит до Міністерства доходів і зборів України.

Листом від 14 серпня 2014 року № 01.1/1/06-3815 відповідач повідомив Підприємство з ІІ «ЛУКОЙЛ-Україна» про неможливість повернення надміру сплачених коштів за заявою від 25 травня 2014 року №1318 в повному обсязі та за заявою від 25 травня 2014 року №1317 в частині повернення надміру сплачених коштів за тимчасовою ВМД № 204020000/2013/001884 від 26.02.2013 року та додатковою ВМД № 204020000/2013/002724 від 20.03.2013 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень щодо повернення надміру сплачених коштів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.,

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 7 статті 298 МК України, порядок нарахування, обліку та перерахування до державного бюджету сум митних платежів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно п. 43.3 ст. 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до ч. 1 статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (ч. 2 статті 301 МК України).

Частинами 3 та 4 статті 301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 5 статті 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу.

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Згідно із ч. 6 статті 301 МК України, повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Крім того, відповідно до п. 1 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (далі - Порядок № 618) для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Таким чином, з наведених правових норм вбачається, що заява про повернення помилково та/або надміру зарахованих до державного бюджету суми митних платежів може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 301 МК України, яким визначено річний термін.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Рівненської митниці ДФС із заявами від 25 березня 2014 року № 1317, № 1348, № 1319 про повернення надмірно сплачених до Державного бюджету України податків і зборів у розмірі 1 663 695,54 грн.

До вказаних заяв були додані копії реєстрів ВМД оформлених в режимі ІМ 40 ДТ, ІМ 40 після ТД та суми зайво перерахованих коштів.

За наслідками розгляду вказаних заяв позивача, відповідач, листом від 08 квітня 2014 року № 01.1/3-06-1671, повідомив позивача про те, що звернення № 1319 від 25 березня 2014 року підлягає задоволенню, а надмірно сплачені митні платежі на суму 497 337,79 грн. - поверненню з Державного бюджету України (спосіб платежу - 99).

Проте, щодо звернень позивача № 1317, № 1318 від 25 березня 2014 року, контролюючий орган повідомив Підприємство з ІІ «ЛУКОЙЛ-Україна» про неможливість повернення коштів листом від 14 серпня 2014 року № 01.1/1/06-3815, у зв'язку з тим, що митне оформлення позивачем додаткових декларацій типу ІМ 40 ТД, за якими виникли надмірно сплачені митні платежі, що підлягають поверненню з Державного бюджету України, було здійснено у грудні 2012 року - січні 2013 року та березні 2013 року, що свідчить про пропуск річного строку на подачу відповідної заяви.

Отже, встановлено, що позивачем заяви № 1317 та № 1318 в частині повернення надміру сплачених коштів за тимчасовою ВМД № 204020000/2013/001884 від 26.02.2013 року та додатковою ВМД № 204020000/2013/002724 від 20.03.2013 року було подано 25 березня 2014 року, тобто з пропуском річного строку на її подачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для повернення коштів за вказаними заявами позивача.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» («ЛУКОЙЛ-Україна») - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 21.05.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.