Справа № 820/20263/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р. Справа № 820/20263/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Сеник О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної реєстраційного служби України, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України - Сидорчука Андрія Вікторовича на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 820/20263/14

за позовом ОСОБА_2

до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області , Державної реєстраційної служби України , Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України - Сидорчука Андрія Вікторовича , Державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - Корнєєвої Наталії Сергіївни третя особа ОСОБА_4

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області (далі по тексту - Реєстраційна служба ХМУЮ, перший відповідач), Державної реєстраційної служби України (далі по тексту - Укрдержреєстр, другий відповідач), державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича (далі по тексту - третій відповідач), державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Корнєєвої Наталії Сергіївни (далі по тексту - четвертий відповідач), третя особа: ОСОБА_4, в якому просила суд :

- визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України щодо відмови у державній реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 638/10049/13-ц;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України № 17486534 від 26.11.2014 р. про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 638/10049/13-ц;

- визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області щодо відмови у скасуванні запису про нерухоме майно за номером НОМЕР_7 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_6;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області № 17699477 від 03.12.2014 р. про відмову у скасуванні запису про нерухоме майно за номером НОМЕР_7 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_6;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву № НОМЕР_11 від 25.11.2014 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_8, виданий 06 січня 1998 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06.01.1998 р.; ІПН НОМЕР_1; адреса: 61072, АДРЕСА_2) на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 638/10049/13-ц за наявними в справі документами;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України провести державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_8, виданий 06 січня 1998 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06.01.1998 р.; ІПН НОМЕР_1; адреса: 61072, АДРЕСА_2) на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №638/10049/13-ц.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14 адміністративний позов ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, Державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Корнєєвої Наталії Сергіївни, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України №17486534 від 26.11.2014 року про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Зобов'язано Державну реєстраційну службу України повторно розглянути заяву № НОМЕР_11 від 25.11.2014 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 638/10049/13-ц .

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року по справі № 820/20263/14 заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови по справі № 820/20263/14 за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, Державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Корнєєвої Наталії Сергіївни, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України (розрахунковий рахунок 4011, платник УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, , банк платника ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації: 22030001, адреса: 61010, м.Харків, Червоношкільна наб., 16) на користь ОСОБА_2 ( код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 36,54 грн.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року по справі № 820/20263/14 внесено виправлення у постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14, постановлено вважати належним запис на сьомій сторінці в другому абзаці мотивувальної частини постанови в наступній редакції: "Щодо позовних вимог про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України провести державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_8, виданий 06 січня 1998 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06.01.1998 р.; ІПН НОМЕР_1; адреса: 61072, АДРЕСА_2) на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №638/10049/13-ц", суд зазначає, що державна реєстрація прав та їх обтяжень з видачею свідоцтва на право власності в установленому чинним законодавством України порядку віднесена до повноважень державного реєстратора та знаходиться поза компетенцією суду".

Другий відповідач Укрдержреєстр, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову в частині Укрдержреєстру відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначив, що у випадку відмови у проведенні державної реєстрації прав оригінали усіх документів, поданих для державної реєстрації права власності, повертаються заявнику, що унеможливлює повторний розгляд заяви позивача. Для повторного розгляду документів заявника необхідно повторно звернутися до органу державної реєстрації прав в установленому законом порядку. Крім того, стверджує, що діючим законодавством встановлена певна процедура прийняття рішень державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно, і суд не може підміняти собою встановлену законом процедуру розгляду документів. У зв'язку з чим, вважає, що позовні вимоги про зобов'язання держаного реєстратора повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно задоволенню не піддягають.

Третій відповідач - державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчук Андрій Вікторович, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріальнго та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було застосовано до спірних відносин норми Порядку державної реєстрації на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, який втратив чинність 11.02.2014 року. З посиланням на ст.2, ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" стверджує, що законом передбачено обов'язковість державної реєстрації припинення речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, навіть у випадку, якщо такі права припиняються на підставі рішення суду. У зв'язку з чим, за наявності активного реєстраційного запису № НОМЕР_7 - ОСОБА_4 про право власності на квартиру АДРЕСА_1, за іншою особою, державний реєстратор був позбавлений можливості зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 При цьому, оскільки позивачем не було подано державному реєстратору рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, що у відповідності до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 2.6 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є єдиною підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 є безпідставними та задоволенню не підлягають. Вказує, що нормативною підставою для вімови позивачеві у реєстрації права власності на вищевказану квартиру слугували норми п.5-4 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а відтак, висновок суду першої інстанції про те,що державним реєстратором відмовлено у проведенні реєстрації права власності на дану квартиру за ОСОБА_2 з підстав, не передбачених статтю 24 цього Закону, є хибним. З огляду на викладене, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Представники сторін в судове засідання не прибули, сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №683/10049/13-ц позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргтехбуд" (адреса:61177, м. Харків, вул. Праці, буд.54; ) про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав задоволено.

Зокрема, визнано за ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_9, виданий 06.01.1998 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, податковий номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_10, виданий 15.03.1999 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4) на квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с.12-23).

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Представник ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою та відповідним пакетом документів для здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1

Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області була видана картка прийому заяви №17470952, заява була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.11.2014 р. о 15:15:09, за реєстраційним номером НОМЕР_11.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, виданої для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчуком Андрієм Вікторовичем 26.11.2014 року було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (т.1, а.с. 26).

Як свідчать матеріали справи, державний реєстратор, приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, керувався ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. п. 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а фактичною підставою для винесення вказаного рішення є твердження суб'єкта владних повноважень про наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та про те, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний активний реєстраційний запис про право власності на квартиру за іншою особою, вказаний запис в установленому порядку на підставі поданого рішення суду не скасовано.

Враховуючи дане рішення, 03.12.2014 року представником ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області було подано заяву та повний пакет необхідних документів, для здійснення скасування запису №1991604 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі заяви та поданих документів Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області була видана картка прийому заяви №17672299 та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.12.2014 р. о 10:59:24, за реєстраційним номером 9228060.

Відповідно до картки прийому заяви, представником позивача були надані наступні документи: заява про скасування запису, рішення суду №638/10049/13-ц від 27.06.2014 року, копія витягу №30121117 від 27.11.2014 року, технічний паспорт та його копія, паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_8 виданого 06.01.1998 ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, копія ідентифікаційного номеру, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 24.12.1998 р. ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, паспорт громадянина України, копія, серія та номер: НОМЕР_12, виданий 06.06.1997 МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області; копія ідентифікаційного номеру, серія та номер: НОМЕР_5, виданий 18.05.2009 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, довіреність, серія та номер: 1928, виданий 19.11.2014 р. приватним нотаріусом (т.1, а.с.27).

03.12.2014 року за результатами розгляду заяви про скасування запису №1991604 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поданої ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності для скасування запису про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Корнєєвою Н.С. було прийнято рішення про відмову у скасуванні запису (т.1, а.с.28).

Як свідчать матеріали справи, державний реєстратор, приймаючи рішення про відмову у скасуванні, керувався ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. п. 2.15.2 п.2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а фактичною підставою для винесення вказаного рішення є твердження суб'єкта владних повноважень про те, що представником позивача не надано жодного документу, який визначає правові підстави проведення скасування запису у зв'язку зі скасуванням рішення державного реєстратора РС ХМУЮ.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями про відмову у проведенні державної реєстрації спірної квартири за ОСОБА_2 та про відмову у скасуванні державної реєстрації даної кватири за ОСОБА_4, а також з діями відповідачів щодо прийняття вищевказаних рішень, позивач звернулась до суду з даним позовом про їх оскарження та зобов'язання державного реєстратора Укрдержреєстру повторно розглянути заяву ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та провести державну реєстрацію на вищевказаний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_2.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на яку послався державний реєстратор в обґрунтування оскаржуваного рішення, не передбачено такої підстави для відмови в державній реєстрації прав, як наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно чи наявності активного реєстраційного запису про право власності на майно за іншою особою, а відтак, державний реєстратор при прийнятті рішення № 17486534 від 26.11.2014 р. про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, діяв з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Укрдежреєстру провести державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №638/10049/13-ц, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор Реєстраційної служби ХМУЮ при прийнятті спірного рішення про відмову у скасуванні запису про нерухоме майно діяв у відповідності вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень, оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №683/10049/13-ц не було скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-ІV (далі по тексту - Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р. №703.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-ІV (далі за текстом - Закон №1952), права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За визначенням абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті (ч. 7 ст. 3 Закону №1952).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №1952, державна реєстрація прав та їх обтяжень, проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 2 статті 9 Закону №1952 передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Закону №1952 передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону №1952, дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Колегія суддів зазначає, що процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі по тексту - Порядок № 868).

У відповідності до п.15 Порядку № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації (п.20 Порядку № 868).

Згідно з п.28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення таке рішення разом з документами, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав.

У разі коли заявник особисто отримує зазначені документи, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Після отримання документів особисто заявник у разі видачі йому картки прийому заяви повертає органові державної реєстрації прав таку картку з відміткою про отримання відповідних документів, яка підписується заявником із зазначенням дати отримання.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус не повертає заявнику заяву, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, і документ про сплату державного мита (п.29 Порядку № 868).

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону: 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5 -2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 -3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5 -4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (ч.2 ст.24 Закону № 1952).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч.4 ст.24 Закону).

Зі змісту оскарженого рішення відповідача, а саме рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. № 17486534 від 26.11.2014 р. про відмову у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 638/10049/13-ц встановлено, що фактичною підставою для винесення вказаного рішення є твердження суб'єкта владних повноважень про наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно активного реєстраційного запису про право власності на квартиру за іншою особою, який в установленому порядку на підставі поданого рішення суду не скасовано (т.1, а.с.26).

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що статтею 24 Закону № 1952 встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких державним реєстратором може бути прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав.

При цьому, статтею 24 Закону 1952 не передбачено такої підстави для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав, як наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно чи наявність активного реєстраційного запису про право власності на майно за іншою особою.

Колегія суддів відмічає, що згідно п.1 ч.2 ст.9 Закону № 1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Однак, вказаною нормою законодавства визначено вичерпний перелік обов'язків державного реєстратора щодо встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Вказаний перелік не передбачає такого обов'язку державного реєстратора, як встановлення суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно у вигляді наявності активного реєстраційного запису про право власності на майно за іншою особою, та підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації на цій підстав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пунктом 37 Порядку № 868 встановлено перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом 10 цього пункту документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №683/10049/13-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргтехбуд" (адреса:61177, м. Харків, вул. Праці, буд.54; ) про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав.

Зокрема, визнано за ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_9, виданий 06.01.1998 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, податковий номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_10, виданий 15.03.1999 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4) на квартиру АДРЕСА_1.

Вказане рішення набрало законної сили як таке, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.09.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року (т.1, а.с.88-91, 135-137).

Та обставина, що зазначеним рішенням не скасовано рішення державного реєстратора про здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4, не тягне за собою втрату вказаним рішенням юридичного значення як документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, та відповідно, є підставою для вчинення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що позивачем в даному позові заявлено не лише вимоги про визнання неправомірними дій відповідачів та зобов'язання вчинити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, а й вимоги щодо скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ХМУЮ № 17699477 від 03.12.2014 року щодо відмови у скасуванні запису про нерухоме майно за номером НОМЕР_7 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_6 (відмову у скасуванні запису про реєстрацію права на спірну квартиру за ОСОБА_4), а тому посилання другого та третього відповідача на наявність у Державному реєстрі нескасованого запису про реєстрацію права власності на дану квартиру за іншою особою, є недоречними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі №683/10049/13-ц, що набрало законної сили, у розумінні Закону № 1952 та Порядку № 868 є належною підставою для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що третій відповідач, приймаючи оскаржуване рішення № 17486534 від 26.11.2014 р. про відмову у державній реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом № 1952, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а відтак, підлягає скасуванню.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач при зверненні 25.11.2014 року через свого представника надав необхідний пакет документів для державної реєстрації, що визначений положеннями Закону № 1952 та Порядку № 868.

У відповідності до п.29 Порядку № 868 орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення таке рішення разом з документами, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав.

У разі коли заявник особисто отримує зазначені документи, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Після отримання документів особисто заявник у разі видачі йому картки прийому заяви повертає органові державної реєстрації прав таку картку з відміткою про отримання відповідних документів, яка підписується заявником із зазначенням дати отримання.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус не повертає заявнику заяву, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, і документ про сплату державного мита.

Заява, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита, а також інші документи, що видані, оформлені або отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав, долучаються ним до облікової справи відповідно до законодавства.

Разом з тим, беручи до уваги встановлену судом першої інстанції та підтверджену судом апеляційної інстанції неправомірність рішення державного реєстратора від 26.11.2014 року про відмову у здійсненні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, колегія суддів зазначає, що державний реєстратор не позбавлений можливості запропонувати позивачеві повторно подати документи, які надавались при зверненні позивача 25.11.2014 року до Реєстраційної служби ХМУю для здійснення державної реєстрації, та повторно розглянути вищевказану заяву ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду по даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог та погоджується з висновком про зобов'язання Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву № НОМЕР_11 від 25.11.2014 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року по справі № 638/10049/13-ц.

Колегія суддів відхиляє посилання третього відповідача як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на застосування судом першої інстанції до спірних відносин норм Порядку державної реєстрації на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, який втратив чинність 11.02.2014 року, оскільки положення вказаного Порядку в частині, що стосується підстав відмови у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, фактично дублюють норми Порядку № 868.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на норми Порядку державної реєстрації на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 не призвели до неправильного вирішення справи, а відтак, у розумінні п.4 ч.1 ст.202 КАС України не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Між тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 втратив чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14 в частині задоволення позовних вимог підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилань суду на норми Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, та заміни їх відповідними положеннями Порядку № 868.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14 в частині задоволення позовних вимог змінити шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилань суду на норми Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, та заміни їх відповідними положеннями Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 820/20263/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Спаскін О.А.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25.05.2015 р.