Справа № 806/1130/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" травня 2015 р. Справа № 806/1130/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Житомирі на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" квітня 2015 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Житомирі про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області звернулось до суду з вказаним позовом та просило стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі на його користь 6064,51 грн. витрат по основному розміру пенсії, щомісячній цільовій грошовій допомозі, сумі допомоги на поховання, витратах на виплату та доставку пенсій щодо зазначених в розрахунках особах за жовтень -грудень 2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі на користь управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області 3554,36 грн. витрат по основному розміру пенсії, щомісячній цільовій грошовій допомозі, сумі допомоги на поховання, витратах на виплату та доставку пенсій за період жовтень - грудень 2014 року щодо зазначених в розрахунках особах.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області просить скасувати постанову в названій частині та прийняти нову - про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не узгоджуються з вимогами Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві, професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Також, апелянт посилається на те, що судом без урахування мотивувальної частини судового рішення, задовольнив вимоги лише на суму 3 554,36 грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі, просить скасувати судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову - про відмову в задоволенні позову. Як на підставу для скасування судового рішення апелянт посилається на те, що витрати, стягнуті судом по основному розміру пенсії, щомісячній цільовій грошовій допомозі, сумі допомоги на поховання, витратах на виплату та доставку пенсій щодо зазначених в розрахунках особах за жовтень -грудень 2014 року не підлягають відшкодуванню відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві, професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Окрім того, апелянт посилається на протиріччя судового рішення щодо відшкодування витрат відносно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян України здійснюється органами Пенсійного фонду України. Призначення та виплати пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду.

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", обов'язок відшкодування шкоди заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у разі смерті при настанні страхового випадку, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спільною Постановою правління Пенсійного Фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що встановив механізм погодження та відшкодування таких витрат.

Пунктом 4 зазначеного Порядку передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, які виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій

Відповідно до п.5 вказаного Порядку, органи Пенсійного Фонду України щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих. Складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню та до 15 числа місяця наступного за звітним подають його відповідним головним управлінням Пенсійного Фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі.

Як встановлено судом першої інстанції, між управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі проведено звірку витрат по особових справах потерпілих, про що складено акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за період жовтень - грудень 2014 року.

Встановлено, що при підписанні актів звірок за зазначений період, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі витрати позивача не прийняло до заліку витрат Пенсійного Фонду, що підлягають відшкодуванню, склавши відповідні списки не прийнятих осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на суму 6064,51 грн.

Зокрема, відділенням не прийнято до заліку витрати на виплату пенсій громадянам у розмірах: ОСОБА_9 - 450 грн., ОСОБА_10-450 грн., ОСОБА_11- 33,27грн., ОСОБА_12-300 грн., ОСОБА_13-310,83грн., ОСОБА_14-450 грн., ОСОБА_7-158,58грн., ОСОБА_15-450грн., ОСОБА_16-191,73грн., ОСОБА_6-413,37грн., ОСОБА_17-450грн., ОСОБА_18-600грн., ОСОБА_5-450грн., ОСОБА_8-453,57грн., ОСОБА_19-284,01грн., ОСОБА_20-289,80грн., ОСОБА_21-106,55грн., ОСОБА_22-222,8грн.

Суд першої інстанції досліджуючи особові справи потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійшов обгрунтованих висновків, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не має обов'язку по відшкодуванню виплат, проведених Пенсійним фондом названим особам, однак помилково зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсії зазначеним особам є правомірними.

Так, відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦСПС у 1954 році, п.1 Правил відшкодування шкоди підприємствами, установами та організаціями шкоди заподіяної робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я пов'язаною із їх роботою", затверджених Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 22.12.1961року №483/25 та п. 1 Правил відшкодування шкоди підприємствами, установами та організаціями збитку заподіяного робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням" здоров'я пов'язаним із виконання ними трудових обов'язків", затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №690 від 3 липня 1984 р., Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1994 року №472, що були чинними на період отримання травми потерпілими, підприємство не відшкодовувало шкоду якщо у нещасному випадку не було його вини.

Наявними у справі доказами підтверджуються обставини, що у нещасних випадках перелічених осіб вини підприємства не було, а відтак за законодавством, що діяло до прийняття Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі Закон № 1105-ХІV) такі особи не набули права на відшкодування шкоди підприємством.

З врахуванням встановлених обставин справи та ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" за законодавством СРСР або законодавством України (що діяло на момент травмування на виробництві або професійного захворювання) перелічені особи не мали права на отримання відшкодування підприємством шкоди завданої трудовим каліцтвом, а відтак такі особи відповідно не мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а відповідно Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не має обов'язку по відшкодуванню виплат, проведених Пенсійним фондом названим особам.

Аналогічних висновків дійшов і суд першої та апеляційної інстанції при розгляді справи №806/5237/14 про стягнення витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за липень-вересень 2014 року.

Також, є обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог про відшкодування відповідачем витрат по допомозі на поховання ОСОБА_21

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачу виставлено на відшкодування допомогу на поховання ОСОБА_21 у розмірі 105,72 грн. та 0,83грн. витрати на виплату.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону № 1105-ХІV, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105-ХІV, у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів, які мають керуватися наказом МОЗ України від 15.11.2005 N606 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 грудня 2005 р. за N1455/11735 Про затвердження Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом.

Отже, є вірними висновки суду про те, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Однак, позивач будь-яких доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті ОСОБА_21 з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я не надав, а тому судом обгрунтовано відмовлено у задоволенні позову в названій частині.

З урахуванням вищезазначеного, висновки суду першої інстанції з приводу правомірності відмови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі у відшкодуванні витрат ОСОБА_5, ОСОБА_6 та витрат на поховання ОСОБА_21, є обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги управління пенсійного фонду України в м.Житомирі зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують в названій частині, а тому підстави для скасування рішення у названій частині відсутні.

Щодо висновків суду першої інстанції про відшкодування витрат по особових справах ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_12, слід зазначити, що відповідно до ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються, зокрема, акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть.

Отже, підставою для отримання страхових виплат Фонду соціального страхування від нещасних випадків є акт розслідування нещасного випадку або висновок МСЕК.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для призначення пенсійних виплат пов'язаних з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням переліченим особам були не лише акти розслідування нещасних випадків, але й акти огляду (висновки) МСЕК, відносно яких у відповідача зауважень немає. При цьому, актами огляду (висновками) МСЕК було встановлено, що причиною інвалідності названих осіб є трудове каліцтво.

Відтак, підставою для призначення та здійснення пенсійних виплат пов'язаних з трудовим каліцтвом названих осіб був документ передбачений ст. 35 названого вище Закону (акт огляду - висновок МСЕК) яким встановлено обставини щодо трудового каліцтва та відносно якого у відповідача зауважень немає.

З урахуванням вищезазначеного, є вірними висновки суду першої інстанції, що наявність акта Н-1 або виписки з акта огляду МСЕК у якому зазначено, що причиною інвалідності є трудове каліцтво є підставою для призначення та виплати відповідної пенсії, а тому відповідач має обов'язок відшкодувати Пенсійному фонду витрати по вказаних особах, а саме: ОСОБА_9 - 450 грн., ОСОБА_10-450 грн., ОСОБА_12-300 грн., ОСОБА_13-310,83грн., ОСОБА_14-450 грн., ОСОБА_15-450грн., ОСОБА_16-191,73грн., ОСОБА_17-450грн., ОСОБА_18-600грн., ОСОБА_19-284,01грн., ОСОБА_20-289,80грн.

Окрім того, підстави відшкодування витрат вказаним особам за липень-вересень 2014 року, були предметом розгляду в справі №806/5237/14, рішення по якій набрало законної сили, а тому доводи відповідача щодо необгрунтованості вимог у вказаній частині є безпідставними.

Так само, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності відмови відповідача у відшкодуванні витрат на виплату та доставку пенсії по особовим справах ОСОБА_11 (33,27грн.) та ОСОБА_22.(222,8грн.).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно розпорядження №508 від 18.09.2014 року, ОСОБА_11 призначено пенсію по втраті годувальника, причиною смерті якого є трудове каліцтво. Пенсію призначено з 01.07.2014 року на підставі отриманої електронної пенсійної справи. Також, згідно розпорядження №1224 від 08.10.2014 року, ОСОБА_22 призначено пенсію по трудовому каліцтву, пенсію призначено з 01.05.2013 року на підставі отриманої електронної справи.

Судом встановлено, що первинні документи в справах відсутні, оскільки отримати їх з УПФУ в м. Єнакієве Донецької області та УПФУ в Київському районі м. Донецька в позивача немає можливості.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають, зокрема учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах.

До зазначеного переліку, окрім іншого, належать особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підприємствах, передбачених законодавством про працю.

Для страхування від нещасного випадку на виробництві не потрібно згоди або заяви працівника. Страхування здійснюється в безготівковій формі. Всі особи, перелічені у статті 8 цього Закону, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов'язань щодо сплати страхових внесків (ч.1 ст.10 Закону).

Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг (ч.2 ст.13 Закону).

Представником відповідача не спростовано того, що документи, які містяться у електронній пенсійній справі ОСОБА_11 та ОСОБА_22 не є достатніми для призначення зазначеним особам пенсії, отже пенсії у зв"язку з втратою годувальника та у зв"язку з отриманням трудового каліцтва є страховими випадками, а тому саме Фонд соціального страхування, як некомерційна, самоврядна організація повинен здійснювати страхові виплати в разі настання страхового випадку.

З урахуванням вищезазначеного, підстави для скасування судового рішення в частині задоволення позову щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_11 та ОСОБА_22 відсутні.

З приводу відшкодування витрат по особовим справах ОСОБА_8 та ОСОБА_7, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту про нещасний випадок, нещасний випадок з ОСОБА_8 стався 04.02.1997 року, під час навчання в ПТУ № 5, з ОСОБА_7 -03.09.1990 року під час навчання в СПТУ № 14. Отже, вказані особи не перебували з навчальними закладами у трудових відносинах, не отримували заробітної плати та не мали укладеного трудового договору.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновків, що випадок із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є нещасним, отриманим не на виробництві і не під час виконання трудових обов'язків, але з підстав, передбачених ст. 8 вказаного вище Закону, тому призначена останнім пенсія виплачується Пенсійним фондом на загальних підставах та має відшкодовуватись за рахунок страхових коштів Фонду.

Разом з тим, мотивувальна частина рішення щодо обгрунтованості вимог про стягнення витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 містить протиріччя, так само судом не зазначено, чи входить сума витрат по вказаних особах у розмірі 158,58 грн. по ОСОБА_7 та 453,57 грн. по ОСОБА_8. до вимог про задоволення позову чи в частині відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитися з таким доводами та висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції нещасний випадок з вказаними особами стався у період навчання в ПТУ. Чинні на той час Правила відшкодування шкоди, затверджені постановою КМУ від 23.06.1993 р. №472 та Правила відшкодування шкоди підприємствами, установами та організаціями збитку заподіяного робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я пов'язаним із виконання ними трудових обов'язків", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР N 690 від 3 липня 1984 р. на такі випадки не поширювались.

Окрім того, про безпідставність таких вимог за період липень-вересень 2013 року по вказаних особах, зроблено висновок в ухвалі ВАСУ від 25.09.2014 року по справі №806/4750/14.

На підставі вищезазначеного, вимоги позивача щодо відшкодування втрат по вказаних особах, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.201 КАС України судове рішення підлягає зміні в частині визначення суми до відшкодування, оскільки судом першої інстанції вказану суму визначено без урахування наданого позивачем розрахунку, а тому стягненню з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі на користь управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області підлягає 4 482,44 грн. витрат по основному розміру пенсії, щомісячній цільовій грошовій допомозі, сумі допомоги на поховання, витратах на виплату та доставку пенсій за період жовтень - грудень 2014 року щодо осіб: ОСОБА_9 (450 грн.), ОСОБА_10.(450 грн.), ОСОБА_11 (33,27грн.), ОСОБА_12.(300 грн.), ОСОБА_13.(310,83грн.), ОСОБА_15 (450грн.), ОСОБА_14.(450 грн.), ОСОБА_16.(191,73грн.), ОСОБА_17 (450грн.), ОСОБА_18.(600грн.), ОСОБА_19 (284,01грн.), ОСОБА_20.(289,80грн.), ОСОБА_22.(222,8грн.).

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Житомирі задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" квітня 2015 р. змінити в частині визначення суми відшкодування.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Житомирі на користь управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області 4 482,44 грн. витрат по основному розміру пенсії, щомісячній цільовій грошовій допомозі, сумі допомоги на поховання, витратах на виплату та доставку пенсій за період жовтень - грудень 2014 року щодо зазначених в розрахунках особах.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

3- відповідачу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Житомирі пров. Львівський,2,м.Житомир,10003

- ,