Справа № 2а-4808/10/2370
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/9991/90224/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Черкаському районі на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2011 по справі №2а-4808/10/2370

за позовом Закритого акціонерного товариства "Черкаський агротепличний комбінат"

до Державної податкової інспекції у Черкаському районі

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування рішення від 03.06.2010 № , яким позивачеві визначено штрафні (фінансові) санкції у сумі 638 459,10 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено частково, оскаржуване рішення визнано протиправним та скасовано в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 602 830,90 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями, податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною підставою для нарахування Товариству фінансових санкцій, відповідно до рішення від 03.06.2010 № , слугував висновок фахівців державного податкового органу, викладений у акті перевірки господарюючого суб'єкту (магазину) позивача від 21.05.2010, про порушення Товариством вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.0008.2000 № 1336 "Про забезпечення реалізації ст. 10 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що полягало у перевищенні граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів через пересувну мережу за період з 01.04.2009 по 17.05.2010 року, оскільки за вказаний період сума розрахунків склала 200 412,20 грн. Крім того, позивачем також було порушено п. 2 та п. 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000№ 614, що полягало у роздрукуванні розрахункового документа, що не містить обов'язкового реквізиту - індивідуального податкового номеру.

На підставі вказаного акту перевірки та ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) відповідачем прийнято оспорюване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно зі статтею 10 Закону № 265/95-ВР перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування РРО з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування РРО є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2000 № 1336 "Про забезпечення реалізації ст. 10 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" установлено граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, для форм та умов проведення діяльності, визначених, зокрема, у п.2 переліку (роздрібна торгівля через засоби пересувної торговельної мережі (автомагазини, авторозвозки, автоцистерни, цистерни, бочки, бідони, низькотемпературні лотки-прилавки, візки, розноски, лотки, столики), що розташовані за межами стаціонарних приміщень) - 200 тис. грн. на один суб'єкт господарської діяльності.

Водночас вищезазначені нормативно правові акти не містять положень, якими визначено, що річний обсяг розрахункових операцій для переходу на застосування РРО обраховується за будь-який період, що складає 12 місяців.

Разом з тим, Кабінет Міністрів України у п. 1 постанови від 16.03.2000 № 507 "Про роз'яснення указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98" роз'яснив, що в Указі Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" у статті 1 під словом "рік" розуміється календарний рік.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що застосування РРО є обов'язковим при перевищенні річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів, встановленого у розмірі 200 тис. грн. на один структурний підрозділ, має обчислюватися за календарний рік, а не будь-які 12 місяців за вибором органу державної податкової служби. При цьому календарний рік - проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 (366) календарних днів.

Вказаний висновок узгоджується також із практикою Верховного Суду України. Так, у справі № 21-94а13 за позовом кооперативного підприємства "Лілея" до Державної податкової інспекції у Радомишльському районі Житомирської області про скасування рішення у своєму рішенні від 16.04.2013 Суд зазначив, що для обов'язкового застосування РРО перевищення встановленого річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів, має обчислюватися за календарний рік, а не будь-які 12 місяців за вибором органу державної податкової служби. При цьому календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Як встановлено судами попередніх інстанції, позивач за період з 01.04.2009 по 17.05.2010 року здійснює роздрібну торгівлю через пересувну мережу з використанням книги обліку розрахункових операцій. Обсяг розрахункових операцій за період з 21.05.2009 по 21.05.2010 року (день проведення перевірки) склав лише 199 566,30 грн., а тому враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку що позивачем не було перевищено граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій за календарний рік у розмірі 200 тис. грн.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржуваного рішення від 03.06.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 602 830,90 грн.

Щодо відмови у скасуванні рішення від 03.06.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 35 628,20 грн. колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на встановлену відсутність в розрахунковому документі, що підтверджує виконання розрахункової операції, індивідуального податкового номеру позивача, що є порушенням вимог п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000№ 614.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Державної податкової інспекції у Черкаському районі відхилити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2011 по справі №2а-4808/10/2370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко