Справа № 816/6346/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015р. м. Київ К/800/12255/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи: Департамент інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації, Товариство з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про визнання дій протиправними та скасування розпорядження, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій протиправними та скасування розпорядження №423 від 27.09.2013р. в частині розірвання в односторонньому порядку укладеного з ним договору від 14.05.2013р. №465/13 на організацію перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2013р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Судами встановлено, що 14.05.2013р. між Полтавською ОДА та позивачем укладено договір №465/13 про організацію перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

Згідно з підпунктом 2.3.2 пункту 2.3 договору від 14.05.2013 №465/13 перевізник зобов'язаний виконувати затверджений організатором розклад руху автобусів з регулярністю на приміських маршрутах не менше 96 відсотків, на міжміських внутрішньообласних маршрутах не менше 97 відсотків.

Відповідно до пунктів 2.2, 6.1 вказаного договору організатор має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі порушення перевізником зобов'язань, встановлених пунктом 2.3 цього договору та нормами чинного законодавства України.

За правилами пункту 6.3 договору після видання розпорядження голови облдержадміністрації щодо розірвання цього договору в односторонньому порядку його копія направляється організатором перевізнику для ознайомлення.

Розпорядженням голови Полтавської ОДА від 27.09.2013р. №423 розірвано в односторонньому порядку договори про організацію перевезень пасажирів та скасовано дозволи на перевезення пасажирів, зокрема, з позивачем розірвано договір №465/13 від 14.05.2013р.

Листом від 09.10.2013р. №01-20/68 позивача повідомлено про дострокове розірвання в односторонньому порядку договору від 14.05.2013р. №465/13.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що згідно даних відомостей про порушення подання автобусів, диспетчерських журналів, реєстрів планового виконання рейсів місцевого формування встановлено невиконання позивачем власних зобов'язань за договором щодо виконання затвердженого розкладу руху автобусів з регулярністю не менше 96 відсотків на приміських маршрутах, що згідно умов договору є підставою для його розірвання в односторонньому порядку.

Крім того, суди виходили з того, що відповідно до статей 6, 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» організація пасажирських перевезень покладається, зокрема, на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим чи обласні державні адміністрації, які в свою чергу здійснюють в межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території.

Також суди мотивували своє рішення тим, що неукладення позивачем з Товариством з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» договору про надання послуг автостанцією перевізникові не може бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного розпорядження та не може свідчити про недостовірність інформації про допущені позивачем порушення. До того ж, позивач диспетчерськими послугами автостанції користувався, належним чином оплачував її послуги і такі факти позивачем не заперечуються.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального та матеріального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено неодноразові факти порушення позивачем умов договору про організацію перевезень, такі порушення є підставою для розірвання договору організатором в односторонньому порядку, а тому суди обгрунтовано прийшли до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський