Справа № 372/1095/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/1095/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Проць Т.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на постанову Обухівського районного суду Київської області від 30.03.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, третя особа - Київський слідчий ізолятор управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни ОСОБА_2; зобов'язати управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області видати ОСОБА_2 посвідчення «інваліда війни».

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30.03.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 1986 року по 1988 рік проходив службу в Збройних Силах, з 2004 року по 2013 рік проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме з 17.02.2012 по 26.07.2013 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

17.07.2013 військово-лікарською комісією на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про хворобу НОМЕР_1, відповідно до якого захворювання останнього пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом начальника Київського слідчого ізолятора №33 о/с-пр від 22.07.2013 ОСОБА_2 звільнений у відставку за п.65 «б» (через хворобу), а відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 30.07.2013 йому встановлена перша група інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

02.10.2013 позивачу видано пенсійне посвідчення, згідно якого останньому визначено пенсію по першій групі інвалідності, як інваліду армії.

11.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу посвідчення інваліда війни.

Відповідач листом №496 від 16.02.2015 повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для видачі позивачу посвідчення «інваліда війни» у зв'язку з тим що подані документи не є підставою для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення «інваліда війни».

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що надані позивачем відповідачу документи є достатніми доказами, які підтверджують статус позивача, як інваліда війни, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що подані позивачем документи не є підставою для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення «інваліда війни».

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта та вважає оскаржувану постанову неправомірною, з огляду на наступне.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Пунктом 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію» щодо соціального захисту персоналу, тобто служба позивача в Київському слідчому ізоляторі, була службою у відповідному військовому формуванні, що відповідає ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно ст. 2 Закону України «Про міліцію» основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Відповідно до п.п. 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, посвідчення інваліда війни видається органами соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Згідно п.п. 1.1 та п.п. 1.2 п. 1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженому наказом МВС України № 85 від 06.02.01, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2001 за № 165/5356 (далі - Порядок) медичний огляд в органах внутрішніх справ і внутрішніх військах МВС України проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення). Постанови виносяться військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) на підставі відповідних статей та граф Розкладу хвороб і фізичних вад (додаток 1). що визначають ступінь придатності до служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п.п. 1.77, 1.78, 1.91 Порядку у всіх випадках при медичному огляді осіб рядового й начальницького складу, військовослужбовців, коли їм встановлено діагноз, ВЛК визначає причинний зв'язок захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва).

Постанова ВЛК про причинний зв'язок поранення (контузії, травми, каліцтва) виноситься на підставі достовірних даних про обставини, за яких воно отримано, (п. 1.77 Порядку.)

Пунктом 1.78 Порядку передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв'язок виносяться, зокрема, в таких формулюваннях:

- п.п. 1.78.2 «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов'язане з виконанням службових обов'язків». - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане тим, хто пройшов медичний огляд (крім випадків протиправного діяння), за умови їх фактичного виконання, а також:

а) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

б) на території органу внутрішніх справ або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого учбового) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), якщо при цьому потерпілим не були порушені вимоги наказів, інструкцій та інших нормативно-правових актів;

в) поза територією органів внутрішніх справ, якщо перебування там відповідало службовим обов'язкам особи рядового й начальницького складу і розпорядку дня або вона направлена туди за наказом керівництва;

г) при виконанні державних або громадських обов'язків, якщо навіть ці обов'язки і не були пов'язані зі службою;

ґ) при виконанні обов'язку з врятування людського життя, охорони державної, колективної власності і власності громадян, підтримання дисципліни та охорони правопорядку;

д) в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС;

е) при опіках і обмороженнях, одержаних під час виконання службових обов'язків;

- п.п. 1.78.7 «Захворювання, ТАК, пов'язане з виконанням службових обов'язків». Зазначена постанова виноситься в разі захворювання: 1) у зв 'язку з виконанням, функції донора; 2) при інфікуванні під час виконання службових обов'язків в осередках особливо небезпечних інфекцій,

п.п. 1.78.8 - «Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», якщо воно виникло в період проходження служби в органах внутрішніх справ або коли захворювання, яке виникло до служби, в період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 1.91 Порядку установлювати причину інвалідності колишніх осіб рядового й начальницького складу і військовослужбовців правочинні тільки МСЕК Міністерства охорони здоров'я України, які при винесенні свого висновку керуються постановою військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювань, поранень (травм,контузій, каліцтв).

Як вбачається з матеріалів справи 17.07.2013 військово-лікарською комісією ГУ МВС України в місті Києві було здійснено медичний огляд молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони Київського СІЗО, прапорщика внутрішньої служби гр. ОСОБА_2 За результатами здійсненого медичного огляду позивачу видано свідоцтво НОМЕР_1, відповідно до якого ОСОБА_2 на підставі статей 39а, 40в, 41а Розкладу хвороб і фізичних вад не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку у зв'язку із «Захворюванням, ТАК, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ».

30.07.2013 гр. ОСОБА_2 був оглянутий обласною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) № 1 і за результатами первинного огляду визнаний інвалідом. Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК до довідки № 0401686 від 30.07.2013 гр. ОСОБА_2 встановлена І група інвалідності підгрупа «Б» внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, без зазначення строку переогляду.

Колегія суддів звертає увагу, що системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що право на отримання статусу інваліда війни згідно з пунктом 2 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» законодавець пов'язує з тим, що інвалідність працівника сталася в період проходження служби саме при виконанні службових обов'язків, пов'язаних, зокрема, з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та наявністю передбачених Порядком обставин, що призвели до травмування чи захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 08.04.2014 у справі № 21-45а14.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки позивачем надана відповідачу виписка із акта огляду МСЕК,зі змісту якої вбачається, що позивачу встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тоді як для застосування п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачене отримання інвалідності в період проходження служби саме при виконанні службових обов'язків, то передбачені законодавством підстави для визнання за позивачем статусу інваліда війни відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області відмовляючи позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт правомірності рішення суду першої інстанції, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень - довів правомірність своїх дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області задовольнити.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 30.03.2015 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, третя особа - Київський слідчий ізолятор управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 21.05.2015.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.