Справа № 199/10853/14-а
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

20.01.2015

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В., розглянувши одноособово справу в порядку скороченого провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, про зобов'язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона 30.10.2014 р. звернулася до УПФУ в АН районі м. Дніпропетровська із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника; -01.12.2014 р. нею була отримана відмова відповідача в призначенні пенсії («7272/05 від 28.11.2014 р.) у зв'язку з відсутністю умов.

На переконання позивача відмова відповідача є незаконною, виходячи з наступного.

ОСОБА_2, чоловік позивача, мав статус потерпілого від ЧАЕС 1 категорії, був інвалідом 1 групи, пенсіонером по інвалідності 1 групи, як потерпілий від аварії на ЧАЕС; відповідно до експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії (протокол №582 від 12.03.2009 р.) ОСОБА_2 мав злоякісне новоутворення, що призвело до смерті, та яке було пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

01.08.2008 р. позивач була вимушена звільнитися з роботи через необхідність здійснення догляду за хворим чоловіком, про що свідчить запис у трудовій книжці; з 03.02.1986 р. по смерті чоловіка (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.) подружжя мешкало разом (АДРЕСА_1), з моменту звільнення з роботи та до смерті чоловіка позивач перебувала на його утриманні, після смерті чоловіка позивач перебувала на обліку в державному центрі зайнятості АНД району м. Дніпропетровська та з 01.07.2010 р. по 29.03.2011 р. отримувала допомогу на безробіття.

Трудовий стаж становить 28 років; на час звернення до суду виповнилося 55 років, нового шлюбу позивач не уклала, має посвідчення дружини померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою НОМЕР_1 від 01.04.2009 р., на даний час позивач здійснює догляд за онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач не працює.

На переконання позивача вона має право на пенсію на підставі ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, як не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п.п. «в» ч. 3 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; згідно з ч. 1 ст. 38 зазначеного вище закону члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду після її звільнення з роботи по догляду за чоловіком вона була повністю на його утриманні; єдиним джерелом для існування була його пенсія по інвалідності, після смерті чоловіка позивач не могла знайти роботу, та оскільки позивач не має повного віку, який дає право на пенсію за віком, але має трудовий стаж 28 років, тому не може отримати трудову пенсію.

Посилаючись у позові на те, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сім'я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком, у позові й заявлено відповідну вимогу про визнання дій відповідача незаконними при відмові позивачу в призначенні пенсію та про зобов'язання відповідача призначити пенсію позивача у зв'язку з втратою годувальника.

Ухвалою було відкрито скорочене провадження.

Відповідач позов не визнав та надав письмові заперечення проти позову, зазначив в останніх про правомірність дій.

Відповідно до заперечень відповідача згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, тобто жінки, які народилися з 01 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року досягають пенсійного віку в 58 років.

Утім, оскільки позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, проте, всупереч ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була працездатною, оскільки не мала інвалідності та не досягла пенсійного віку, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову повністю, розглянув справу у відсутності представника Управління.

Дослідивши докази, вбачаються підстави для задоволення адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 р., мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська та не отримує пенсію.

ОСОБА_2 - чоловік позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу від 19.06.1982 р., помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. За життя померлий був інвалідом 1 групи, був віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання, що призвело до смерті, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

30.10.2014 р. позивач звернулася до УПФУ в АНД районі м. Дніпропетровська із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, та 28.11.2014 р. (№7272/05) отримала відмову УПФУ в АНД районі м. Дніпропетровська в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника у зв'язку з відсутністю умов.

На переконання відповідача про відсутність умов свідчить той факт, що позивач не досягла пенсійного віку (жінки, які народилися з 01 квітня 1959 р. по 30.09.1959 р. досягають пенсійного віку в 58 років) в силу п. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо реформування пенсійної системи».

Утім, доводи відповідача не можна вважати слушними, виходячи з наступного.

Згідно з преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення» цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного вище закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (ст. 2 цього закону).

Відповідно до ст. 37 Закону України «По пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Згідно з п. «б» ч. 2 ст. 37 зазначеного вище закону непрацездатними членами сім'ї вважаються, у тому числі, батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В той же час відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 37 Закону України «По пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася 19.06.2013 р., є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (остання доводиться донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2В.), що підтверджується відповідними свідоцтвами.

Позивач здійснює догляд за онукою не працює, відтак, є слушними доводи позивача щодо наявності в неї права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника саме з передбаченої п. «в» ч. 2 ст. 37 Закону України «По пенсійне забезпечення» підстави.

Щодо посилання відповідача на приписи ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то дані посилання не є слушними: згідно з цією статтею пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Утім, оскільки позивачем була подана (30.10.2014 р.) заява про призначення пенсії відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 37 Закону України «По пенсійне забезпечення», та право на даний вид пенсії не залежить від віку та працездатності дружини померлого годувальника, призначення пенсії за умови подання усіх необхідних документів становить обов'язок, а не право відповідача, утім, відповідач, обґрунтовуючи відмову в призначенні пенсії, не врахував зазначеного, через що позов підлягає задоволенню у спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сім'я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, приймаючи до уваги результат вирішення справи, вважає правомірним прийняття рішення про стягнення на користь позивача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 6 -11, 71, 99, 183? КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, про зобов'язання вчинення дій задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника за поданою нею заявою від 30 жовтня 2014 р. про призначення пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника за поданою нею заявою від 30 жовтня 2014 р.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (Управління державної казначейської служби в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 73,08 грн.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку; строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було поданою. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В.Спаї