Справа № 807/98/13-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 876/603/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2014р. в адміністративній справі за позовом Державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» до Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, з частини прибутку державних підприємств, що вилучається до бюджету та податку на прибуток, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.01.2013р. позивач Державне підприємство /ДП/ «Воловецьке лісове господарство» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ Міндоходів у Закарпатській обл. щодо прийняття податкових повідомлень-рішень №№ /126/1700/22114566, /124/2200/22114566, /125/2200/22114566 від 28.12.2012р.; визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ /126/1700/22114566, /124/2200/22114566, /125/2200/22114566, винесені відповідачем 28.12.2012р. (а.с.2-5).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2014р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.154-158).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ДП «Воловецьке лісове господарство», який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.163-165).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що підприємство будь-яких порушень податкового законодавства не вчиняло; результати проведеної перевірки не ґрунтуються на первинних документах суб'єкта господарювання.

Окрім цього, податковим органом не дотриманий порядок прийняття податкових повідомлень-рішень, визначений ч.2 п.58.1 ст.58, п.86.8 ст.86 Податкового кодексу /ПК/ України; до оскаржуваних повідомлень-рішень не додано розрахунків податкового зобов'язання та штрафних санкцій, також останні отримані платником податків із значним запізненням.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 29.10.2012р. і з тривалістю 20 робочих днів, ревізорами Свалявської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській обл. проведено планову виїзну перевірку ДП «Воловецьке лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011р. по 30.06.2012р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011р. по 30.06.2012р., за результатами якої складено Акт перевірки № 66/2200/22114566 від 30.11.2012р. (а.с.12-53).

Проведеною перевіркою встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства:

пп.6 п.4 розділу XX; п.138.4 ст.138 ПК України, в результаті чого донараховано податок на прибуток на суму 162933 грн.;

п.109 Інструкції по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) на підприємствах лісового господарства України», затв. наказом Міністерства лісового господарства України № 72 від 17.07.1996р., Порядок зарахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затв. постановою КМ України № 138 від 23.02.2011р., в результаті чого донараховано частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами, у загальній сумі 65819 грн.;

п.51.1.ст.51, пп.«б» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку ф.1 ДФ, зазначено недостовірні відомості, у зв'язку з чим до підприємства застосовано 510 грн. штрафної санкції по податку на доходи фізичних осіб.

На підставі Акту перевірки податковим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

№ /126/1700/22114566 від 28.12.2012р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 510 грн., з яких 510 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.54);

№ /124/2200/22114566 від 28.12.2012р. про збільшення суми грошового зобов'язання з частини прибутку державних підприємств, що вилучається до бюджету, в загальному розмірі 82273 грн. 75 коп., в тому числі 65819 грн. за основним платежем та 16454 грн. 75 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.55);

№ /125/2200/22114566 від 28.12.2012р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 195687 грн. 75 коп., в тому числі 162933 грн. за основним платежем та 32754 грн. 75 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.56).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не допущено жодних порушень під час винесення та надсилання спірних податкових повідомлень-рішень; також судовими рішеннями встановлена правомірність дій податкового органу під час проведення розглядуваної перевірки.

Колегія суддів вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з розглядуваним позовом, позивач ДП «Воловецьке лісове господарство» в основу своїх вимог покладав такі обставини як відсутність вчинення ним будь-якого порушення податкового законодавства та допущені податковим органом порушення під час винесення та надсилання податкових повідомлень-рішень.

В частині допущених порушень податкового законодавства колегія суддів враховує, що будь-яких обґрунтованих доводів на спростування виявлених порушень позивачем не наведено.

Разом з тим, відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Основною вимогою до обліку витрат на виробництво є ведення його за елементами і статтями витрат, номенклатурою виробів та по структурних підрозділах.

Калькулювання продукції і об'єктів усіх видів проводиться з урахуванням змін залишків незавершеного виробництва.

Планова собівартість незавершеного виробництва по лісоматеріалах круглих, дровах, хлистах і осмолу визначається в процентах від планової виробничої собівартості знеособленого товарного кубометра: на лісосіках - 40 %, на верхніх складах - 70 %. Залишки незавершеного виробництва хлистів на нижньому складі оцінюються у розмірі 85 % планової собівартості - знеособленого кубометра.

У відповідності до п.п.11 та 16 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затв. наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999р., підприємство зобов'язане встановити не лише перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), а й перелік та склад змінних і постійних загальновиробничих витрат. Це слід робити в розпорядчому документі про облікову політику підприємства. Згідно норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» облікова політика визначається як сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності. Питання встановлення облікової політики належать до компетенції власника (власників) підприємства; органу, уповноваженого управляти державним майном; органу, уповноваженому управляти корпоративними правами держави.

При встановлені переліку і складу статей калькулювання виробничої собівартості і продукції (робіт, послуг) та визначенні змінних і постійних загальновиробничих витрат потрібно керуватися насамперед П(С)БО 16 і затвердженими міністерствами та відомствами типовими положеннями та методичними рекомендаціями.

Актом перевірки № 66/2200/22114566 від 30.11.2012р. встановлено завищення ДП «Воловецьке лісове господарство» собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг на суму незавершеного виробництва, тобто, на загальну суму 577813 грн. за ІІ квартал 2012 року, що у відповідності до норм Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затв. наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999р., не відноситься до нероздільних постійних загальновиробничих витрат.

Щодо правомірності нарахування ДП «Воловецьке лісове господарство» амортизаційних відрахувань колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пп.6 п.4 розділу XX ПК України для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу застосовуються дані інвентаризації, проведеної за станом на 01 квітня 2011 року.

Вартість, яка амортизується, по кожному об'єкту основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів визначається як первісна (переоцінена) з урахуванням капіталізованих витрат на модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкції тощо, а також суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу.

Проведеною перевіркою з'ясовано, що в порушення норм ПК України позивач нарахування амортизаційних відрахування у складі собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), загальновиробничих витрат, адміністративних витрат проводив на первісну (переоцінену) вартість основних засобів та інших необоротних активів без урахування суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку відповідної групи основних засобів та інших необоротних активів.

Таким чином, в порушення пп.6 п.4 розділу XX ПК України ДП «Воловецьке лісове господарство» за період з 01.04.2011р. по 30.06.2012р. завищено нарахування амортизаційних відрахування у складі собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), загальновиробничих витрат, адміністративних витрат на загальну суму 184846 грн.

Стосовно правомірності збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб колегія суддів підкреслює, що в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку ф.1 ДФ, зазначені недостовірні відомості, чим порушені вимоги п.51.1.ст.51, пп.«б» п.176.2 ст.176 ПК України.

Так, згідно даних розрахунку ф.1 ДФ за період ІІІ-IV кварталів 2011 року підприємством не зазначено виплати за цивільно-правовими угодами та суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб, внаслідок чого розбіжність по цьому податку складає за ІІІ квартал 2011 року 9782 грн. 58 коп., за IV квартал 2011 року - 7772 грн. 95 коп.

Стосовно решти доводів позивача, які торкаються допущених відповідачем порушень під час винесення та надсилання спірних податкових повідомлень-рішень колегія суддів виходить з того, що недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акту та податкових повідомлень - рішень, може бути підставою для визнання дій щодо проведення перевірки і складання такого акту, по винесенню податкових повідомлень-рішень протиправними лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття невірних податкових повідомлень - рішень. Якщо ж акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі такого акту перевірки, в цілому узгоджуються з вимогами чинного законодавства і прийняті відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірними по суті, то окремі порушення встановленої процедури не можуть бути достатньою підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Оскільки наслідком вирішення публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з діями чи рішеннями контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі й по складанню рішення та акту, не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про скасування рішення контролюючого органу, яким визначено суму грошових зобов'язань.

Таким чином, вказані позивачем недоліки, які були допущені податковим органом у розглядуваному випадку, не спростовують по суті виявлених порушень, не призвели до прийняття податкових органом неправильних податкових повідомлень-рішень, а відтак не можуть вважатися достатньою підставою для скасування спірних повідомлень-рішень.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

При цьому колегія суддів враховує, що суд першої інстанції правильно не задовольнив заявлений позов, однак з обгрунтуванням такого рішення (висновки суду стосуються лише дотримання відповідачем процедурних питань і не торкають суті допущених позивачем порушень) погодитися не можна. Водночас помилковість мотивів відмови у позові не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення в цій частині.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2014р. в адміністративній справі № 807/98/13-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів