Справа № 632/36/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р.Справа № 632/36/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2015р. по справі №632/36/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Первомайської міської ради Харківської області третя особа Первомайське комунальне підприємство "Тепломережі"

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Первомайської міської ради Харківської області, в якому просив:

- визнати відмову Виконавчого комітету Первомайської міської ради, як суб'єкта владних повноважень, стосовно відмови здійснити відключення від системі централізованого теплопостачання у листі від 27.11.2014 р. №К-615/01-1 неправомірною і дію вказаного листа і рішення Виконкому Первомайської міськраді про відмову у відключенні від ЦО і наданні дозволу на виконання проект установки індивідуального опалення скасувати;

- зобов'язати Виконавчий комітет Первомайської міської ради надати дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від систем централізованого теплопостачання і виготовлення проектів встановлення індивідуальної системи опалення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що листом виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 27.11.2014 року №К-615/01-14 відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту установки індивідуального опалення і гарячого водопостачання у наладженій позивачу квартирі. На думку позивача вказана відмова порушує його законне право на небажання отримувати від тепло постачальника неякісні послуги та вибір іншого виробника.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.02.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Первомайське комунальне підприємство "Тепломережі".

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2015 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2015 року і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме - зобов'язати відповідача надати дозвіл на відключення від ЦО та на виготовлення проектної документації для встановлення індивідуального опалення у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції порушив право позивача на власний розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі передбачене ст. 383 Цивільного кодексу України. Крім того, судом було неправомірно застосовано до спірних правовідносин нормативно правовий акт, що має нижчу юридичну силу, а саме наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлового господарства України.

Відповідач надав письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач просив розглянути справу без участі уповноваженого представника.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва на право власності на житло від 25.09.2006 року, квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4).

Листом від 27.11.2014 року №615/01-14 виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, за результатами розгляду звернення щодо надання дозволу на проект установки індивідуального опалення у вищевказаній квартирі, відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту установки індивідуального опалення і гарячого водопостачання у наладженій позивачу квартирі (а.с. 7).

Позивач, не погоджуючись із правомірністю вказаної відмови, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законодавством України не передбачено відключення від ЦО окремих квартир у будинку, здійснення власником квартири своїх прав не повинно обмежувати прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та відповідати санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації будинку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і спірні, регулюються Житловим Кодексом Української РСР, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання" та іншими нормативними актами.

Згідно із п. 6 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про теплопостачання", споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи

теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Таким чином, вказані законодавчі акти декларують право споживача відмовитися від користування послугою центрального опалення та розірвати договір за умови, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Можливість споживача відмовитись від користування послугою, а саме процедура відключення, регламентується підзаконними актами, зокрема, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4 (далі - Порядок) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.2. Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення і гарячого водопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Відповідно до п. 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до 2.2 Порядку комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (підпункт 2.2.1. Порядку).

Згідно п.2.2.2 Порядку підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку.

Як встановлено п. 2.2.3 Порядку, якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Відповідно до підпунктів 2.6., 2.7 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що рішення комісії про відмову у відключенні від системи центрального опалення повинно бути обґрунтовано наявністю хоча б однієї з вищенаведених підстав: відсутністю рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення, підтриманого всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку, або технічною неможливістю такого відключення.

Верховний Суд України у постанові від 26.09.2012 року у справі №6-95цс12 роз'яснює, що питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами № 630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їхніх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків - з ініціативи споживачів.

При цьому, Верховним Судом України сформульовано наступну правову позицію: з часу набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1268, та наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» у редакції зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2007 року за № 1320/14587, передбачається надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, здійснення відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання можливе лише всього житлового будинку за умови обов'язкової відмови всіх споживачів будинку від зазначених послуг.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2007 року за № 1320/14587, у Порядок №4 були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень.

На момент звернення позивача до відповідача із відповідною заявою, Порядок №4 був чинним саме у такій редакції. Він також не відмінений його видавником і не скасований за судовими рішеннями на сьогоднішній день, а тому є обов'язковим до виконання для всіх суб'єктів цієї справи.

Крім того, слід зазначити, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилається на вимоги ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до якої споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Частиною другою статті 69 КАС України передбачено, що на осіб, які беруть участь у справі, покладено обов'язок надання доказів, тобто будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі, зокрема, пояснень сторін та письмових доказів.

Водночас, позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували наявність технічних умов приміщення для встановлення індивідуального опалювального пристрою.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача права на власний розсуд володіти і користуватися своєю власністю, при цьому реалізуючи право на отримання житлово-комунальних послуг, яке було порушено відповідачем, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки хоч положеннями ч.1 та ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України і закріплено право власника на володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, проте власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 2 ст.383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для користування як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не приведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному домі та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Таким чином, реалізація власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами і правилами експлуатації будинку.

Отже, зазначене право не є абсолютним.

Додатково колегія суддів зазначає, що Правила не суперечать актам законодавства вищої юридичної сили, зокрема, ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», а деталізують і конкретизують положення даної статті, розкриваючи зміст технічних умов, за яких споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем згоди всіх споживачів (мешканців) житлового будинку на відключення його від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відсутня схема теплопостачання для забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлового дому, послуги теплопостачання отримуються у встановленому порядку, тому відповідачем обґрунтовано не надано позивачу дозволу на виготовлення проекту установки індивідуального опалювального приладу.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2015р. по справі №632/36/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2015р. по справі №632/36/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.