Справа № 826/7235/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2015 року № 826/7235/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва
до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва
проскасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46657662 від 26.02.2015 та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 46657662 від 26.02.2015 та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 46657662 від 26.02.2015 з підстав завершення виконавчого провадження, оскільки Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, направляючи повторно виконавчий лист, повідомило відповідача про помилковість повідомлення щодо сплати боргу боржником.

У судовому засіданні 18.05.2015 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надала копії матеріалів виконавчих проваджень № 46657662 та № 38609080, усно заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні 18.05.2015 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2013 року до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва надійшов лист від Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про направлення виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2013 по адміністративній справі №826/5745/13-а для примусового стягнення боргу в розмірі 656,34 грн. з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) на користь Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва.

25 червня 2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Чайкою І.В. було відкрито виконавче провадження № 38609080 для примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/5745/13-а виданого 10.06.2013.

31 жовтня 2013 року Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва повідомило відповідача про сплату боргу за виконавчим листом № 826/5745/13-а виданого 10.06.2013.

17 листопада 2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Коломієць І.М. було закінчено виконавче провадження № 38609080 на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, 23 лютого 2015 року до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва надійшов лист від Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про помилковість повідомлення щодо сплати боргу боржником за виконавчим листом Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/5745/13-а виданого 10.06.2013, у зв'язку з чим, позивач просив стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) суму податкового боргу за даним виконавчим листом.

26 лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Шеремет Ю.М. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) № 46657662, оскільки виконавчий документ вже перебував на виконанні у відділу, однак, виконавче провадження завершено згідно пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, не погоджуючись з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) № 46657662 від 26.02.2015, оскаржило її до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 19 Закону № 606).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. За наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача.

Стаття 79 цього Закону регулює питання виконання рішення про вселення стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було винесено спірну постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) № 46657662 від 26.02.2015, оскільки виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/5745/13-а виданий 10.06.2013 вже перебував на виконанні у відділу.

Крім того, виконавче провадження № 38609080 щодо примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/5745/13-а виданого 10.06.2013 було завершено 17.11.2013 на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, судом було встановлено, що виконавче провадження № 38609080 щодо примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/5745/13-а виданого 10.06.2013 було завершено, однак, позивач повторно звернувся до відповідача з проханням примусового виконання даного виконавчого документа.

В той же час, частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків (ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»), передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач не надав ані відповідачу, ані суду доказів про існування обставин визначених в статті 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи відсутність законних підстав для відновлення завершеного виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/5745/13-а виданого 10.06.2013, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов