Справа № 210/8905/13-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/8905/13-а
Провадження № 2-а/210/8/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

"19" травня 2015 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря Куксенко О.В.

особи, які беруть участь у розгляді справи: представник позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії шляхом надання дозволу на встановлення індивідуального опалення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області (надалі - виконком КМР, відповідач) щодо не надання їй розгляду заяви про надання дозволу на встановлення індивідуального опалення та відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та зобов'язати Виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області розглянути питання прийняти рішення про надання їй дозволу на встановлення індивідуального опалення та відключення від мереж централізованого опалення гарячого водопостачання в житловому приміщенні - квартирі за АДРЕСА_1 та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Судові витрати стягнути з відповідача, оскільки згідно закону України "Про захист прав споживачів", вона як споживач звільнена від сплати судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилалась на те, що вона мешкає в квартирі за АДРЕСА_1, яка підключена до мережі централізованого опалення. Однак, постачальник теплоенергії порушує температурний режим, позивач змушена витрачати додаткові кошти на придбання опалювальних приладів. Оскільки ОСОБА_3 являється побутовим споживачем послуг з опалення, остання на підставі п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. Постановою КМУ за № 630 від 21.07.2005 року щодо відключення споживачів від централізованого опалення, звернулась до комісії для розгляду питання щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, утвореної відповідачем. Однак, її заява була скерована відповідачем до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, який в подальшому повідомив позивача про те, що комісія не розглядає заяви власників окремих приміщень.

Позивач, посилаючись на положення ст. 19 Конституції України, законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", "Про захист прав споживачів", вважає, що відмова в розгляді її заяви та не наданні їй дозволу на встановлення індивідуального опалення в квартирі її мешкання суперечить чинному законодавству, порушує її права.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позові, зазначив, що заява ОСОБА_3 щодо надання їй дозволу на встановлення індивідуального опалення по суті не розглянута, дозвіл на індивідуальне опалення не надано, що свідчить про бездіяльність відповідача, яка є протиправною, а права позивача можуть бути відновлені шляхом зобов'язання відповідача розглянути заяву, задовольнити її та надати дозвіл на встановлення індивідуального опалення та відключення від мереж централізованого опалення гарячого водопостачання в житловому приміщенні - квартирі за АДРЕСА_1 та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду адміністративного позову, у судове засідання не прибув, клопотав про розгляд справи за відсутності представника. Крім того, представником відповідача подано заперечення проти позову, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки міжвідомча комісія для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води має право розглядати тільки заяви про відключення всього жилого будинку, а не окремих квартир.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, всебічно, повно, об'єктивно докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених у судовому засіданні фактичних даних та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи наступне.

З представлених до суду позивачем письмових доказів, вбачається, що ОСОБА_3 згідно свідоцтва № 41 на право власності на житло від 22.11.2011року є власником 1/4 частини квартири за АДРЕСА_1 (а.с.3).

Судом встановлено, що 10 жовтня 2013 року позивач звернулася із заявою до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання в м. Кривий Ріг Виконавчого комітету Криворізької міської ради про надання дозволу на збір вихідних даних і технічних умов для встановлення технічної можливості на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної (автономно-газової) системи для виготовлення проектної документації теплопостачання для подальшого встановлення автономного опалення квартири (а.с.4).

Листом № Г-6304-П від 11.10.2013 року виконком КМР повідомив ОСОБА_3 про направлення його звернення за належністю до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради для подальшого розгляду (а.с.5). 25 жовтня 2013 року листом за вих. № Г-274/097 за підписом Голови Саксаганської районної у місті ради позивачу були надані роз'яснення можливості відключення від мереж теплопостачання житлового будинку за згодою всіх власників, як це передбачено Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (а.с.6).

Позивач вважає, що виконком КМР допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду на засіданні комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання питання про відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення та влаштування у належній їй квартирі індивідуальної системи опалення.

Однак, такі твердження позивача не можна визнати обґрунтованими з урахуванням наступних підстав.

Згідно з статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, реалізуючи право на судовий захист, позивач на власний розсуд у позові визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень та спосіб його захисту. Крім того, рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Визначення ефективного судового захисту пов'язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи. Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом, аналіз яких дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання його приписів.

З наведеного слідує, що поновлюючи порушене право, суд може зобов'язувати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Нормами ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що кореспондується з ч.2 ст.19 Конституції України.

Правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послугам кінцевим споживачам, у тому числі й щодо відключення від централізованих мереж теплопостачання, врегульовано низкою нормативно-правових актів, основними з яких є Житловий кодекс, Закони України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про теплопостачання", Постанова КМУ за № 630 від 21.07.2005 року, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопад 2005 року № 4, яким затв. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, та інші.

Згідно з ст.. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень виконавчих органів міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового обслуговування, належать: а) власні (самоврядні): управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового обслуговування, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні; б) делеговані: здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про теплопостачання" до основних повноважень органів місцевого самоврядування віднесено, зокрема, затвердження місцевих програм розвитку у сфері теплопостачання, затвердження проектів схем теплопостачання; здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог; встановлення тарифів на теплову енергію, що надається підприємствами та організаціями комунальної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Відповідно до статті 152 Житлового кодексу України переобладнання жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. При цьому, вказані закони встановлюють лише загальні правила та визначають права та обов'язки суб'єктів правовідносин у сфері споживання житлово-комунальних послуг.

Для встановлення порядку здійснення та механізму виконання вищевказаних прав, дотримання обов'язків компетентними органами та встановлення мір належної та можливої поведінки суб'єктів зазначених правовідносин приймаються підзаконні нормативно-правові акти, зокрема для правовідносин, що розглядаються, - постанови КМУ, накази Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України.

Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення (надалі - Правила № 630), в яких передбачено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється; відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою програмою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових приміщень житлових будинків від мереж центрального опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (надалі - Порядок № 4), встановлено, що відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Згідно з пунктами 24, 25, 26 Правил № 630 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Процедура відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Порядком № 4 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пунктів 2.1, 2.2 якого, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. У заяві про відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку (така позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2014 року у справі № К/800/53736/13; від 31 липня 2014 року у справі № К/9991/18474/12; від 25 вересня 2014 року у справі № К/9991/18945/12).

Таким чином, здійснення відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання можливе лише всього житлового будинку за умови обов'язкової відмови всіх споживачів будинку від зазначених послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не дотримано порядок відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в частині необхідності отримання згоди всіх споживачів житлового будинку від відключення його від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Крім того, позивач є власником 1/4 частини квартири, про відключення якої нею була подана заява. Разом з тим, згідно з ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Із наданих до суду письмових доказів, не вбачається, що інші співвласники квартири АДРЕСА_1, частка права власності яких у сукупності становить 3/4 (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.) особисто, чи через своїх законних представників надали згоду на відключення усієї квартири від мереж централізованого опалення, або уповноважили ОСОБА_3 здійснювати від їх імені необхідні для цього дії, у тому числі й звертатись до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання в м. Кривий Ріг Виконавчого комітету Криворізької міської ради із про надання дозволу на збір вихідних даних і технічних умов для встановлення технічної можливості на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної (автономно-газової) системи для виготовлення проектної документації теплопостачання для подальшого встановлення автономного опалення у квартирі.

Посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Таким чином, положення Закону України "Про захист прав споживачів" не розповсюджується на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у зв'язку з розглядом заяви про надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, оскільки в даному випадку предметом позову фактично є оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд в межах своїх повноважень оцінює правомірність щодо прийнятих рішень з боку органів місцевого самоврядування, але не може зобов'язати орган місцевого самоврядування приймати у майбутньому рішення, які суперечать чинному законодавству.

Суд зазначає, що відповідно до вимог статті 71 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В даному випадку позивач не надав достатніх та безспірних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому суд не може погодитися, що оскаржувана бездіяльність є протиправною та такою, що порушує права, свободи та інтереси позивача, у зв"язку з чим, підстав для захисту останніх в розумінні положень ст. 2 КАСУ, не вбачає.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного вище, суд приходить думки, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувана відмова, яку позивач вважає бездіяльністю, є правомірною і підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст.ст. 2,3, 8, 9, 11, 12, 71,159, 160, 162, 163, 167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії шляхом надання дозволу на встановлення індивідуального опалення, відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Вступна та резолютивна частини постанови постановлено у нарадчій кімнаті. Повний текст постанови складено 25 травня 2015 року.

Суддя: О. В. Чайкіна