Справа № 815/1154/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1154/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Белан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал ЮСЕКОМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, про стягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2015 року Державна фінансова інспекція в Одеській області звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ", третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області, в якому просила:

- стягнути з TOB "K.T. ЮСЕКОМ" до державного бюджету кошти у сумі 283708,47 грн.;

- зобов'язати TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" виконати п.4 вимог Державної фінансової інспекції в Одеській області від 07.08.2014 року №15-05-23-14/7803 - стягнути з ПП "Каллісто-08" - 3470,82 грн, ФОП ОСОБА_1 - 111797,52 грн., ФОП ОСОБА_2 - 140254,04 грн., TOB "ТСН" - 36283,76 грн., та зобов'язати TOB "К.Т.ЮСЕКОМ" перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 97268,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до п.1.2.3.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Одеській області на II квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії, виданих начальником Державної фінансової інспекції в Одеській області, від 24.04.2014 року №772, 773 та від 17.06.2014 № 1195 проведена ревізія стану збереження та використання державного майна Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ" за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 року. Ревізією встановлено, що різниця між отриманою відповідачем платою за суборенду державного майна по ставці 10% та орендною платою TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" по ставці 6% до державного бюджету не перераховувалась. Позивач вказав, що в порушення п.3 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 18 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року № 786, внаслідок неперерахування TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" до державного бюджету плати за суборенду майна, що перевищує орендну плату, державним бюджетом недоотримано коштів у сумі 283708,47 грн. без ПДВ (за 2011 рік - 94261,02 грн., 2012 рік - 109828,97 грн., за 2013 рік - 64123,35 грн. та за І квартал 2014 року - 15495,13 грн.), чим завдано збитків державному бюджету на зазначену суму.

Позивач також зазначив, що в порушення п.4 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині невідповідності договорів суборенди Типовому договору оренди індивідуально визначеного нерухомого або іншого майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774, порушення п.п. 2.3, 2.4 договорів суборенди ПП "Каллісто-08", ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ПП "ТСН" в частині не повернення майна з суборенди, порушення п.10.7 договорів суборенди, п.3.11 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774, плата за суборенду майна вищевказаним суборендарям не нараховувалась з моменту закінчення строку дії договорів суборенди до моменту повернення майна суборендарями відповідачу, що призвело до недоотримання відповідачем суборендної плати від вказаних осіб у загальній сумі 291806,14 грн. з ПДВ, та недоотримання державним бюджетом 97268,71 грн.

При цьому позивач зазначив, що по договору з ПП "Каллісто-08" № ЧПК-1/2010 від 15.02.2010р. за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 року TOB "К.Т. Юсеком" недоотримано плати за суборенду від ПП "Каллісто-08" (з урахуванням індексу інфляції) у загальній сумі 3470,82 грн. з ПДВ та 2892,35 грн. без ПДВ.

По договору з ФОП ОСОБА_1 № HEB-1/2009 від 11.11.2009 за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 року TOB "К.Т.ЮСЕКОМ" недоотримано плати за суборенду від ФОП ОСОБА_1 (з урахуванням індексу інфляції) у загальній сумі 111797,52 грн. з ПДВ та 93164,60 грн. без ПДВ.

Від ФОП ОСОБА_2 за період з 01.08.2012 по 31.03.2014 року TOB "К.Т. Юсеком" недоотримано плати за суборенду від ФОП ОСОБА_2 (з урахуванням індексу інфляції) у загальній сумі 140254,04 грн. та 116 878,36 грн. без ПДВ (тобто 10%).

Від ПП "ТСН" за період з 01.08.2012 по 31.03.2014 року TOB "К.Т. Юсеком" недоотримано плати за суборенду від TOB "ТСН" (з урахуванням індексу інфляції) у загальній сумі 36283,76 грн. з ПДВ та 30236,45 грн. без ПДВ (тобто 10%).

В ході судового розгляду справи відповідачем надано додатки № 1, 2 до договорів суборенди, перевіривши які, ДФІ в Одеській області зменшила позовні вимоги та просила суд: стягнути з TOB "K.T. ЮСЕКОМ" до державного бюджету кошти у сумі 283464,87 грн.; зобов'язати TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" виконати п.4 вимог Державної фінансової інспекції в Одеській області від 07.08.2014 року №15-05-23-14/7803 - стягнути з ПП "Каллісто-08" - 3413,19 грн., ФОП ОСОБА_1 - 13309,23 грн., ФОП ОСОБА_2 - 46751,34 грн., TOB "ТСН" - 12094,59 грн., та зобов'язати TOB "К.Т.ЮСЕКОМ" перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 72568,35 грн. Зменшення позовних вимог ДФІ в Одеській області обгрнтовувала тим, що з ФОП ОСОБА_3 (договір № ФЛВ-1/2010 від 15.04.2010р.), з ПП "Каллісто-08" (договір № ЧПК-1/2010 від 15.02.2010р.), з ФОП ОСОБА_1 (договір № НЕВ-1/2009 від 11.11.2009р.) суборендна плата розрахована за ставкою 7%, а не 10%, як помилково зазначено в акті ревізії. Таким чином, із загальної суми, яка отримана від суборендарів 851125,40 грн. з ПДВ позивачем віднято суму ПДВ (20%), яка залишилася в TOB "К.Т. Юсеком", тобто 851125,40 грн.- 141854,23 грн.= 709271,17 грн. без ПДВ. Із суми 709271,17 грн. від ФОП ОСОБА_3 отримано плату за суборенду 947,32 грн. (по ставці 7%). Тому, із решти суми 708323,85 грн. (709271,17 грн.-947,32 грн.), яка складає 10%, позивачем обраховано 4% (різниця між ставкою суборенди 10% та ставкою оренди 6%), які необхідно перерахувати до державного бюджету, що складає 283329,54 гривень. До вказаної суми додано 1% від отриманих 947,32 грн. суборенди від ФОП ОСОБА_3 за ставкою 7% (різниця між ставкою суборенди 7% та ставкою оренди 6%), яку необхідно перерахувати до державного бюджету, що складає 135,33 грн. Таким чином, із урахуванням договору з ФОП ОСОБА_3 №ФЛВ-1/2010 від 15.04.2010 року (зі ставкою суборенди 7%), відповідач повинен перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 283464,87 грн. (283329,54 грн.+ 135,33 грн.).

З аналогічних підстав позивачем зменшено позовні вимоги з виконання п.4 вимоги ДФІ від 07.08.2014 року.

Так, із визначеної позивачем суми суборенди без ПДВ, що підлягала нарахуванню ПП "Каллісто-08" - 2892,35 грн., вираховано 1% (різниця між ставкою суборенди 7% та ставкою оренди 6%), а саме: 2892,35 грн. : 7% х 1% = 413,19 грн., які необхідно перерахувати до державного бюджету.

Із визначеної позивачем суми суборенди без ПДВ, що підлягала нарахуванню ФОП ОСОБА_1 - 93164,60 грн., вираховано 1% (різниця між ставкою суборенди 7% та ставкою оренди 6%), а саме: 93164,60 грн. : 7% х 1% = 13309,23 грн., які необхідно перерахувати до державного бюджету.

По договорам з ПП "ТСН" № ТСН-1/2013 від 18.01.2013р., ФОП ОСОБА_2 №ВАХ-1/2011 від 08.06.2011р. розрахунки залишилися без змін. Так, від ФОП ОСОБА_2 за період з 01.08.2012 року по 31.03.2014 року TOB "К.Т. Юсеком" недоотримано плати за суборенду (з урахуванням індексу інфляції) у загальній сумі 140254,04 грн., без ПДВ - 116878,36 грн. (за ставкою суборенди 10%). Із визначеної суми - 116878,36 грн. вираховано перевищення розміру суборендної плати над орендною платою - 4%, а саме: 116878,36 грн. : 10% х 4% = 46751,34 грн., які необхідно перерахувати до державного бюджету. Від ПП "ТСН" за період з 01.08.2012 року по 31.03.2014 року TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" недоотримано плати за суборенду (з урахуванням індексу інфляції) у загальній сумі 36283,76 грн. з ПДВ, без ПДВ - 30236,45 грн. (за ставкою суборенди 10%). Із визначеної суми - 30236,45 грн. вираховано перевищення розміру суборендної плати над орендною платою - 4%, а саме: 30236,45 грн. : 10% х 4% = 12094,59 грн., які необхідно перерахувати до державного бюджету. Тому загальна сума, яку відповідач повинен перерахувати до державного бюджету за п.4 вимоги ДФІ, згідно заяви про зменшення позових вимог, складає 72568,35 грн. (413,19 грн.+13309,23 грн.+46751,34 грн.+12094,59 грн.).

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримали та просили задовольнити позов з наведених вище підстав.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, надав письмові заперечення, в яких зазначено, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області - в період з 28.04.2014 по 23.07.2017 було проведено ревізію стану збереження та використання державного майна TOB "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ" за період з 01.01.2011 по 31.03.2014рр.. 30.07.2014 року по результатам ревізії складений Акт ревізії № 05-11/151 від 30.07.2014 року. 17.02.2014 року по результатам ревізії та на підставі Акту ревізії № 05-11/151 від 30.07.2014, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до TOB "Контейнерний термінал Юсеком" з позовними вимогами за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 р.р. Таким чином, позивач пропустив встановлений ч.2 ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Також позивач вказав, що відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, однак позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 17.02.2015 року. Відтак, в межах загальної позовної давності позивач може пред'являти вимоги за період з 17.02.2012 року. Проте, позивач в своєму адміністративному позові пред'являє вимоги за період з 01.01.2011 року. Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного Кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача про стягнення 283464,87 грн. порушують встановлений законодавством порядок визначення розміру плати за суборенду та спрямування її частини (в частині, що перевищує суму орендної плати за майно, яке передається в суборенду) до відповідного бюджету. Представник відповідача вказав, що діючим законодавством передбачений порядок погодження суборендної плати та перерахування її частини до відповідного бюджету для суборенди нерухомого майна, проте такий порядок відсутній для суборенди іншого окремого індивідуально визначеного майна (рухомого майна). Орендодавець - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, діючи в рамках статті 6 Конституції України, відповідно до п.18 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої Постановою КМУ № 786 від 04.10.1995, за відсутністю встановленого законодавством порядку не мав повноважень погоджувати TOB "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ" суборендну плату за рухоме майно, що передається в суборенду, відповідно, не погоджував її, внаслідок чого не мав повноважень погоджувати розмір її частини, що перевищує суму орендної плати за рухоме майно, яке передається в суборенду, для спрямування її до відповідного бюджету.

Крім того, представник відповідача зазначив, що TOB "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ" передавав в суборенду інше окреме індивідуально визначене (рухоме) майно (контейнери), кожний зі своїм окремим балансовим номером, своєю вартістю, своєю суборендною платою, в різний час і на різний строк, які отримав у складі цілісного майнового комплексу ДП "Укрспецобладнання". Таким чином, розрахунок збитків від неперерахування до бюджету різниці між нарахованою платою за суборенду та тією її частиною, що отримує орендар, відповідно до "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої Постановою КМУ №786 від 04.10.1995р., - в позовної заяві позивача відсутній. Замість цього позивач посилається на визначення різниці між нібито отриманою платою за суборенду державного майна по ставці 10% і орендною платою по ставці 6%. В усіх договорах суборенди, які позивач надав в додатках до позову, відсутні будь-які посилання на 10%, суборендна плата встановлена в грошовій формі та відповідно до п.3.1 і 3.2 усіх договорів суборенди розраховується для кожного контейнера окремо і до кожного місяця окремо, відповідно до "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна" зі щомісячним врахуванням індексу інфляції. Перший місяць суборенди кожного контейнера для всіх договорів суборенди різний, залежить від дати передачі кожного контейнера відповідно до акту прийома-передачі і знаходиться в діапазоні 2009-2013 роки.

Крім вказаного, представник відповідача вказав, що позивач безпідставно, без надання до суду передбачених законодавством розрахунків, в порушення ст.ст.598, 763, 785 Цивільного Кодексу України, ч. 2 ст. 291 Господарського Кодексу України, ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.п. 4, 18 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої Постановою КМУ № 786 від 04.10.1995р., вимагає стягнення нібито завданих збитків державному бюджету внаслідок не нарахування і не отримання суборендної плати за період після припинення договорів суборенди, розмір якої за бажанням позивача має перевищувати орендну плату і з якої після її отримання повинно було б відрахувати до держбюджету частку її перевищення над орендною платою в розмірі 72568, 35 грн.

За викладених обставин представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області у судовому засіданні позов ДФІ в Одеській області підтримав повністю, надав письмові пояснення, згідно яких просив позов задовольнити з викладених позивачем підстав.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року №2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі за текстом - Закон від 26 січня 1993 року №2939-XII) встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону від 26 січня 1993 року №2939-XII, державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно ч.5 ст.8 Закону від 26 січня 1993 року №2939-XII, державні фінансові інспекції в областях здійснюють контроль за усуненням недоліків і порушень, виявлених під час проведення фінансового контролю.

Таким чином, органи державного фінансового контролю, під час проведення інспектування у формі ревізії реалізують інтереси держави (державну політику) у сфері державного фінансового контролю та постають суб'єктом владних повноважень відносно підконтрольної установи, що ревізується.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.2.3.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Одеській області на II квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії, виданих начальником Державної фінансової інспекції в Одеській області від 24.04.2014 № 772,773 та від 17.06.2014 № 1195 проведено ревізію стану збереження та використання державного майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ" за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 року, якою встановлено низку порушень та недоліків, що викладені в акті ревізії від 03.07.2014 року №05-11/151.

07.08.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області винесено вимогу №15-05-23-14/7803 "Щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства" ТОВ "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ", відповідно до якої:

- в порушення п.3 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 18 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 внаслідок неперерахування TOB "К.Т. Юсеком" до державного бюджету плати за суборенду майна, що перевищує орендну плату, державним бюджетом недоотримано коштів у 283708,47 гривень, чим завдано збитків державному бюджету на зазначену суму, у зв'язку з чим: відобразити в обліку заборгованість перед держаним бюджетом у сумі 283708,47 гривень, перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 283 708,47 гривень (п.3 Вимоги);

- в порушення п.4 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині невідповідності договорів суборенди Типовому договору оренди індивідуально визначеного нерухомого або іншого майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774, порушення п.п. 2.3, 2.4 договорів суборенди ПП "Каллісто-08", ФОП ОСОБА_1, ФО-П ОСОБА_2, ПП "ТСН" в частині не повернення майна з суборенди, порушення п.10.7 договорів суборенди, п.3.11 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774 за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 року Товариством плата за суборенду майна (контейнерів) не нараховувалась та не отримувалась, що призвело до недоотримання TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" за період з 01.01.2011 по 31.03.2014 року орендної плати у загальній сумі 291 806,14 грн. з ПДВ, чим завдано збитків TOB "К.Т.ЮСЕКОМ" та, в тому державному бюджету на суму 97 268,71 гривень, у зв'язку з чим: - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за ПП "Каллісто-08" - 3470,82 грн., ФОП ОСОБА_1 - 111797,52 грн., ФОП ОСОБА_2 - 140254,04 грн., TOB "ТСН" - 36283,76 грн.; - стягнути з ПП "Каллісто-08" - 3470,82 грн., ФОП ОСОБА_1 - 111797,52 грн., ФОП ОСОБА_2 - 140254,04 грн., ПП "ТСН" - 36283,76 грн.; - перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 97268,71 грн. (п.4 Вимоги).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550 затверджено Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (далі за текстом - Порядок № 550).

Відповідно до п.40 Порядку № 550 керівник, головний бухгалтер та інші визначені працівники об'єкта контролю зобов'язані ознайомитися з актом ревізії та у разі погодження з викладеними у ньому фактами підписати отримані примірники акта. У разі наявності заперечень (зауважень) щодо змісту акта ревізії керівник, головний бухгалтер чи інші особи підписують його із застереженням.

Згідно п.42 Порядку № 550, у разі підписання акта ревізії із запереченнями (зауваженнями) керівник об'єкта контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після повернення контролюючого органу акта ревізії повинен подати йому письмові заперечення (зауваження). Якщо протягом цього строку заперечення (зауваження) щодо акта не надійдуть, то контролюючий орган має право вжити відповідних заходів для реалізації результатів ревізії.

Судом встановлено, що Акт ревізії від 30.07.2014 року № 05-11/151 підисао директором та головним бухгалтером ТОВ "К.Т. ЮСЕКОМ" без застережень, у встановлений п.42 Порядку № 550 строк заперечення (зауваження) щодо акта ревізії відповідачем до ДФІ надано не було.

Реєстр нарахованої суборендної плати за ревізуємий період з ПДВ (додаток № 11 до Акту ревізії) також підписаний директором та головним бухгалтером ТОВ "К.Т. ЮСЕКОМ").

Зазначене свідчить про те, що відповідач погодився як з висновками Акту ревізії, так і з розрахунком сум суборендної плати, отриманої від суборендарів, наведенному в додатку № 11 до Акту ревізії.

Відповідно до п.46 Порядку № 550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Як вбачається з Вимоги ДФІ від 07.08.2014 року №15-05-23-14/7803, строк виконання вимоги встановлено до 19.09.2014 року.

Таким чином, саме з моменту спливу строку для добровільного виконання відповідачем Вимоги позивача, у останнього виникло право на звернення до суду з даним позовом щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Тому встановлений ч.2 ст.99 КАС України строк звернення до суду позивачем не пропущено, про що також зазначено в ухвалі суду від 10.03.2015 року про відмову в залишенні позову без розгляду.

Посилання відповідача на пропуск позивачем позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України суд також не бере до уваги, оскільки інститут строку звернення до суду в адміністративному судочинстві є аналогічним інституту позовної давності в цивільному судочинстві, і положення ст.257 ЦК України та ст.267 ЦК України (щодо наслідків спливу позовної давності) в адміністративному судочинстві не застосовуються. В Кодексі адміністративного судочинства України ці питання врегульовані статтями 99, 100 цього Кодексу.

Стосовно п.3 Вимоги №15-05-23-14/7803 від 07.08.2014 року суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. № 2269-ХІІ в редакції, чинній на момент спірних праовідносин (далі за текстом - Закон № 2269-ХІІ), передбачено, що орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Згідно ч.3 Закону № 2269-ХІІ, плата за суборенду цього майна, яку отримує орендар, не повинна перевищувати орендної плати орендаря за майно, що передається в суборенду. Різниця між нарахованою платою за суборенду і тією її частиною, яку отримує орендар, спрямовується до державного або місцевого бюджету. Контроль за визначенням розміру плати за суборенду та спрямуванням її (в частині, що перевищує суму орендної плати за майно, яке передається в суборенду) до відповідного бюджету покладається на орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону.

Таким чином, частиною 3 Закону № 2269-ХІІ чітко визначено, що різниця між нарахованою платою за суборенду і тією її частиною, яку отримує орендар, спрямовується до державного або місцевого бюджету.

Тому вимога позивача щодо стягнення з TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" до державного бюджету коштів у сумі 283464,87 грн., що є різницею між нарахованою відповідачем платою за суборенду і тією її частиною, яку отримує орендар ТОВ "К.Т. ЮСЕКОМ", є обґрунтованою.

Відповідно до пункту 4 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. № 786 із змінами та доповненнями (далі за тектом - Методика № 786) орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Пунктом 18 вказаної Методики № 786 передбачено, що розмір плати за суборенду нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна розраховується в порядку, встановленому цією Методикою для розрахунку розміру плати за оренду зазначеного майна.

Плата за суборенду майна у частині, що не перевищує орендної плати за майно, що передається в суборенду, сплачується орендарю, який передає в суборенду орендоване ним майно.

Різниця між нарахованою платою за перший місяць суборенди та тією її частиною, що отримує орендар, погоджується з орендодавцем і перераховується орендарем до державного бюджету.

Різниця між нарахованою платою за кожний наступний місяць суборенди і тією її частиною, що отримує орендар, визначається шляхом коригування різниці за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Контроль за перерахуванням зазначеної різниці до державного бюджету здійснюється орендодавцем.

Таким чином, згідно п.18 Методики № 786, розмір плати за суборенду іншого окремого індивідуально визначеного майна (зокрема, майна, що передавалося в суборенду відповідачем) розраховується в порядку, встановленому цією Методикою для розрахунку розміру плати за оренду зазначеного майна.

Першим показником, який визначається згідно п.4 Методики № 786, є розмір річної орендної плати. Як вбачається з додатків № 2 до договорів суборенди, укладених відповідачем з контрагентами, переліченими у додатку № 11 до Акту ревізії, розмір річної орендної плати (суборенди) становить з одними контрагентами - 10% від вартості майна в гривнях, а з іншими контрагентами - 7% від вартості майна в гривнях.

При цьому, згідно додатку до договору оренди цілісного майнового комплексу ДП «Укрспецобладнання» від 14.09.2007 року, укладеного між РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ "К.Т. ЮСЕКОМ", в розрахунку орендної плати застосовується орендна ставка 6% від вартості майна, що передається в оренду. Тобто річна орендна плата складає 6% від вартості орендованого майна. (том 1 а.с.209-210).

Решта алгоритму розрахунку орендної плати та суборендної плати згідно пункту 4 Методики № 786 є абсолютно ідентичною, що встановлено наведеним вище п.18 вказаної Методики.

За таких обставин, наведений позивачем розрахунок суми збитків державного бюджету в розмірі 283464,87 грн., який викладений у заяві по зменшення позовних вимог та додатку 1 до заяви, з урахуванням ставок орендної плати, застосованих відповідачем у договорах суборенди, суд вважає правильним, а доводи відповідача щодо помилковості цього розрахунку - безпідставними.

Таким чином, позовна вимога ДФІ про стягнення з TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" до державного бюджету коштів у сумі 283464,87 гривень є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога ДФІ в Одеській області щодо стягнення з TOB "K.T.Юсеком" до державного бюджету коштів у сумі 283 464,87 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги ДФІ в Одеській області щодо зобов'язання TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" виконати п.4 Вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 07.08.2014 року №15-05-23-14/7803 - стягнути з ПП "Каллісто-08" - 3413,19 грн, ФОП ОСОБА_1 - 13309,23 грн., ФОП ОСОБА_2 - 46751,34 грн., ПП "ТСН" - 12094,59 гривень, та зобов'язати TOB "К.Т.ЮСЕКОМ" перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 72568,35 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного Кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Після припинення договору оренди припиняються орендні відносини між орендарем та орендодавцем.

Загальні підстави припинення зобов'язань за договором врегульовані Главою 50 Цивільного Кодексу України, відповідно до ст.598 якої зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення договору оренди можуть бути загальними (закінчення строку оренди) і спеціальними.

Згідно ст.291 Господарського кодексу України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.785 Господарського кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким, чином, у разі фактичного користування річчю, що здійснюється орендарем (суборендарем) після припинення договору оренди (суборенди), орендодавець має право на отримання певної компенсації за таке користування. Проте така компенсація не є орендною (суборендною) платою.

Слід зазначити, що укладені відповідачем договори суборенди не містять положення, яке б передбачало сплату орендарем (суборендарем) орендної плати до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Тому підстав для нарахування плати за суборенду та її стягнення за час після припинення дії договорів суборенди суд не вбачає.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що укладені позивачем договори суборенди в порушення вимог п.4 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не відповідають п.3.11 Типового договору оренди індивідуально визначеного нерухомого або іншого майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000р. № 1774, щодо сплати орендарем орендної плати до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

При цьому суд виходить з того, що договори суборенди відповідача з контрагентами недійсними (повністю або частково) в судовому порядку не визнавалися, а тому є чинними.

Водночас, суд зазначає, що згідно пунту 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема: порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства.

Проте, позивачем не порушувалося перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів суборенди, укладених відповідачем з суборендарями.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ДФІ в Одеській області про зобов'язання TOB "К.Т. ЮСЕКОМ" стягнути з ПП "Каллісто-08" - 3413,19 грн, з ФОП ОСОБА_1 - 13309,23 грн., з ФОП ОСОБА_2 - 46751,34 грн., з ПП "ТСН" - 12094,59 гривень, та про зобов'язання TOB "К.Т.ЮСЕКОМ" перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 72568,35 грн. - належить відмовити.

Таким чином, позов Державної фінансової інспекції в Одеській області підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнерний термінал ЮСЕКОМ" () до державного бюджету грошові кошти у сумі 283464,87 грн. (двісті вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят чотири гривні 87 копійок).

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2015 року.

Суддя: В.В.Андрухів