Справа № 522/26960/13а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2015 р. м. Київ К/800/2879/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою виконавчого комітету Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі № 522/26960/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресторг" до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання незаконними та часткове скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Прогресторг" звернулося в суд з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, в якому просило визнати незаконними та частково скасувати рішень виконавчого комітету Одеської міської ради "Про демонтаж об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі "№383 від 26 вересня 2013 року та № 450 від 28.11.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство на законних підставах користується окремим індивідуально визначеним майном - твердим покриттям, яке знаходиться за адресами: м.Одеса вул.Пастера кут вул.Дворянської; м.Одеса, вул.Старосінна площа 2/2; м.Одеса, вул. Преображенська 40, де були встановлені тимчасові об'єкти торгівлі (кіоски). Вказане майно було йому передане в оренду з метою здійснення діяльності у сфері торгівлі. Строк дії зазначених договорів був встановлений до 1 листопада 2015 року. У зв'язку з чим, прийняті рішення відповідача, органу місцевого самоврядування, суперечать вимогам діючого законодавства України.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволені. Визнане незаконним та скасоване рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №383 від 26 вересня 2013 року "Про демонтаж об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі" в частині зобов'язання управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вжити заходи з проведення демонтажу належних товариству з обмеженою відповідальністю "Прогресторг" об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, кіосків, розташованих за адресами: м. Одеса вул. Пастера кут вул. Дворянської; м. Одеса вул.Старосінна площа 2/2. Визнане незаконним та скасоване рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 450 від 28.112013 р. "Про демонтаж об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі" в частині зобов'язання управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вжити заходи з проведення демонтажу належного товариству з обмеженою відповідальністю "Прогресторг" об'єкту дрібно-роздрібної торговельної мережі, кіоску, розташованого за адресою м. Одеса вул. Преображенська 40.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем товариством з обмеженою відповідальністю "Прогресторг" в особі директора Швецова А.А. (Орендар) та управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (Орендодавець) були укладені договори оренди окремого індивідуально визначеного майна, відповідно до умов яких йому було передане в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - тверде покриття, яке знаходиться за адресами: м. Одеса вул. Пастера кут вул. Дворянська (Договір № 3/249 від 12.11.2012 року); м. Одеса Старосінна площа 2/2 (Договір № 3/250 від 12.11.2012 року); м. Одеса вул. Преображенська 40 (Договір № 3/285 від 09.11.2012 року). Вищевказане майно було передане в оренду з метою здійснення діяльності у сфері торгівлі. Строк дії зазначених договорів був встановлений до 1 листопада 2015 року. На вказаному майні, у відповідності до Правил установки та експлуатації пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі в місті Одесі, були встановлені відповідні об'єкти торгівлі (кіоски).

Рішеннями №383 від 26 вересня 2013 року та № 450 від 28.11.2013 р. "Про демонтаж об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі" відповідач зобов'язав управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради: вжити заходи з проведення демонтажу об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, торговельних майданчиків згідно з переліком (додається); у 5-денний термін з дати набуття чинності цього рішення надати приписи суб'єктам господарювання щодо проведення ними демонтажу об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, торговельних майданчиків власними силами за власний рахунок; у разі не проведення своєчасного демонтажу власниками, демонтувати відповідні об'єкти дрібно-роздрібної торговельної мережі, торговельні майданчики за їх рахунок.

У вищезазначений перелік об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, які підлягають демонтажу були включені і належні позивачу об'єкти, що розташовані на орендованих майданчиках.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанції виходили з того, що власником торгівельних об'єктів були зібрані необхідні документи щодо вказаних об'єктів дрібно-роздрібної торгівлі, які є чинними, укладені договори оренди з управлінням розвитку споживчого ринку та захисту споживачів Одеської міської ради, які є дійсні. Крім того, Одеська міська рада делегувала виконавчому комітетові повноваження щодо демонтажу самовільно встановленого пункту дрібно роздрібної торговельної мережі у випадку невиконання припису про демонтаж, такого припису відповідач не надсилав повивачу, тому має місце прийняття оскаржуваних рішень поза межами наданих повноважень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності рішень виконавчого комітету Одеської міської ради "Про демонтаж об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі "№383 від 26 вересня 2013 року та № 450 від 28.11.2013 року, які належать позивачу.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої висновки щодо незаконності оскаржуваних рішень відповідача наявністю договорів оренди твердого покриття, переданого для здійснення діяльності у сфері торгівлі, на яких розміщені тимчасові споруди - торгові кіоски, а також наявності відповідних документів на вказані тимчасові споруди, а саме, наявність у ТОВ "Прогресторг" паспортів некапітального пункту дрібно-роздрібної торговельної мережі, що відповідало діючим на той час правил установки та експлуатації некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі в місті Одесі.

Однак, наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції не підтверджуються належними доказами.

Так, згідно обставин справи спір виник не з підстав оренди майна, договори оренди яких не оскаржуються, а спір виник щодо рішень відповідача про демонтаж тимчасових споруд дрібно-роздрібної торгівельної мережі - кіосків. При цьому відповідач посилається на відсутність відповідних документів на їх встановлення у 2012 р., а саме, паспорту прив'язки, що стало підставою для прийняття спірних рішень.

Відповідно п.2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, що був розроблений на виконання ч.4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Порядок), який набув чинності з 01.01.2012 р. підставою для розміщення тимчасових споруд є паспорт прив'язки, який видається органами містобудування та архітектури за встановленою чинним законодавством формою. Отже, починаючи з січня 2012 р. встановлення тимчасових споруд здійснюється відповідно до паспорта прив'язки ТС, тобто, забороняється встановлення тимчасових споруд без паспорта прив'язки. При цьому судам попередніх інстанцій необхідно враховувати, що юридичну силу має закон в часі або вищий нормативний акт.

Відповідач посилається на ті обставини, що тимчасові споруди позивача встановлені без паспорту прив'язки ТС, тому являються самовільними, оскільки порушений Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на час їх встановлення.

Судами першої та апеляційної інстанції не встановлено, коли були встановлені об'єкти торгівлі позивача, які законодавчі норми діяли на момент їх встановлення, чи при їх встановленні позивач мав належні документи та дозволи на їх встановлення, за які порушення прийняті спірні рішення щодо демонтажу вказаних об'єктів торгівлі позивача. Не встановлення вищенаведених обставин має суттєве значення для правильного вирішення вказаного спору. Суди також не надали належної оцінки спірним рішенням відповідача, в яких спочатку зобов'язувалася третя особа надати припис господарюючому суб'єкту на демонтаж і тільки у разі його невиконання вирішити питання щодо демонтажу об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі.

З урахуванням вищенаведеного судами першої та апеляційної інстанції не з'ясовані обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення та не дають можливості суду касаційної інстанції визначитися в правильності правової оцінки обставин у справі як судом першої інстанції та і судом апеляційної інстанції, що являється порушенням ст.ст.159,195 КАС України.

Відповідно до ст.227 КАС України підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, що не дає можливості суду касаційної інстанції визначитися у правильності їх висновків та правовій оцінці обставин у справі.

За таких обставин доводи касаційної скарги спростовують висновки судів першої і апеляційної інстанцій, тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді: