Справа № 825/343/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/343/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мачура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області та просив визнати дії Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України у Чернігівській області щодо відмови у наданні йому на письмову заяву від 04 серпня 2014 року завірених копій скарг на нього працівників відділу Держземагентства у Козелецькому районі, які були покладені в основу видання Наказу ГУ Держземагентства у Чернігівській області від 08 липня 2014 року № 119 «Про створення комісії», а також відповідного Акту, складеного комісією за наслідками проведеної перевірки та всіх документів (матеріалів, пояснень тощо), які були використані (враховані) під час такої перевірки; зобов'язати відповідача надати у відповідь на його письмову заяву від 04 серпня 2014 року та завірені копії означених вище скарг працівників відділу Держземагентства у Козелецькому районі.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.07.2014 на адресу Головного управління надійшли скарги від працівників відділу Держземагентства у Чернігівській області стосовно порушення начальником Відділу Держземагентства у Козелецькому районі Чернігівської області ОСОБА_3 етики поведінки державного службовця.

Того ж дня для перевірки викладених у скаргах обставин Головним управлінням Держземагентства у Чернігівській області було видано Наказ №119 «Про створення комісії», опитано позивача за викладеними у скаргах обставинами та складено відповідний Акт.

04 Серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, у якій просив надати йому завірені копії скарг, які стали підставою видання Наказу від 08.07.2014 №119.

Однак, 28.08.2014 позивачу було направлено письмову відмову у наданні копій відповідних документів з посиланням на ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки особи, які подали скарги на позивача, перебували під його безпосереднім керівництвом, то надання йому відповідних даних могло призвести до застосування щодо них протиправних впливів та утисків по службові, з огляду на що суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у наданні таких відомостей.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною першою ст. 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою до відмови позивачу у наданні запитуваної інформації стало те, що відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, Наказом голови Держземагентства України від 16 липня 2014 року №321-кт/а ( копія наявна в матеріалах справи) ОСОБА_3 був звільнений з посади начальника Відділу Держцемагентства у Козелець кому районі Чернігівської області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію у відповідності до ст.38 КЗпП України.

Відповідно до п.2 Наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 16.07.2014 №37-к про оголошення Наказу голови Держземагентства України від 16 липня 2014 року №321-кт/а датою звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Відділу Держцемагентства у Козелець кому районі Чернігівської області слід вважати 16 липня 2014 року.

Тобто, на день звернення до відповідача із заявою про надання інформації позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, не був тією посадовою особою про недопущення передачі скарг якій застерігає ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» та не міг застосовувати відповідних працівників протиправних впливів та утисків по службі, на що посилається суд першої інстанції як на підставу до відмови у позові.

Більше того, посилаючись на положення частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», суд першої інстанції не врахував, що звертаючись 04 серпня 2014 року із заявою до відповідача, ОСОБА_3 просив надати запитувану інформацію для ознайомлення, а не для розгляду, адже після звільнення його з роботи 16 липня 2014 року, він як фізична особа повноважень щодо розгляду звернень громадян не мав та міг мати.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відмова відповідача у наданні інформації у відповідь на письмову заяву ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року на підставі ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» є протиправною, а відмова суду першої інстанції - помилковою.

В ході апеляційного перегляду справи, представник відповідача змінив і доповнив свою правову позицію в частині мотивів відмови в наданні запитуваних позивачем відомостей та, з посиланням на ст.10 Закону №393/96-ВР, зазначив, що вказані відомості не могли бути надані ОСОБА_3, оскільки працівниками відділу Держземагентства у Чернігівській області було подано письмові заяви про нерозголошення їх прізвищ та місць проживання, вказаних у скаргах.

Однак, колегія суддів вважає, що вказана обставина також не може бути підставою до відмови у наданні решти інформації у відповідь на письмову заяву ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року, з огляду на таке.

Так, дійсно за приписами ст. 10 Закону №393/96-ВР не допускається розголошення одержаних із звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої інформації, якщо це ущемлює права і законні інтереси громадян. Не допускається з'ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення. На прохання громадянина, висловлене в усній формі або зазначене в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживання та роботи. Ця заборона не поширюється на випадки повідомлення інформації, що міститься у зверненні, особам, які мають відношення до вирішення справи.

Крім того, за приписами ч.7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню в доступі підлягає певна інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що відповідач мав право відмовити ОСОБА_3 у наданні саме відомостей про прізвища та місця проживання працівників відділу Держземагентства у Козелецькому районі, викладених в скаргах, а не відомостей по суті таких скарг, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року, його цікавила сама суть таких скарг, а не особисті дані заявників, - з огляду на що колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом визнання протиправними дій Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України у Чернігівській області щодо відмови у наданні на письмову заяву ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року за №С-4002/0/5-14 відомостей по суті скарг на нього працівників відділу Держземагентства у Козелецькому районі, які були покладені в основу видання Наказу ГУ Держземагентства у Чернігівській області від 08 липня 2014 року № 119 «Про створення комісії», а також відповідного Акту, складеного комісією за наслідками проведеної перевірки та всіх документів (матеріалів, пояснень тощо), які були використані (враховані) під час такої перевірки, за виключенням тих, на яких поширюється заборона, передбачена у ст.10 Закону України «Про звернення громадян».

Стосовно ж решти позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, оскільки завдання, покладені на Головне управління Держземагенства у Чернігівській області, в тому числі щодо надання та оприлюднення інформації, розпорядником якої воно є, за своєю правовою природою, є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), а втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Частиною 3 статті 11 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Способи захисту порушеного права, встановлені статтями 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не є вичерпними.

Зважаючи на викладене та на те, що позивачем було помилково обрано спосіб захисту порушених прав, який не може бути застосований, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання оскаржуваних дій відповідача протиправними щодо ненадання на відомостей на звернення ОСОБА_3, за виключенням тих, на які поширюється заборона, передбачена у ст.10 Закону України «Про звернення громадян»та зобов'язання повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року за №С-4002/0/5-14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, - з огляду на що колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України у Чернігівській області щодо відмови у наданні на письмову заяву ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року за №С-4002/0/5-14 відомостей по суті скарг на нього працівників відділу Держземагентства у Козелецькому районі, які були покладені в основу видання Наказу ГУ Держземагентства у Чернігівській області від 08 липня 2014 року № 119 «Про створення комісії», а також відповідного Акту, складеного комісією за наслідками проведеної перевірки та всіх документів (матеріалів, пояснень тощо), які були використані (враховані) під час такої перевірки, - за виключенням тих, на яких поширюється заборона, передбачена ст.10 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов'язати Головне управління Державного агентства земельних ресурсів України у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 04 серпня 2014 року за №С-4002/0/5-14.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.