Справа № 759/20247/14-а
Суддя: Журибеда О. М.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/41/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарях - Павлишиній А.А.,

Дюрич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Головний державний виконавець Крайчинський Сергій Станіславович відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, 3-тя особа Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними, скасування постанови та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Головного державного виконавця Крайчинського С.С. відділу примусового виконання рішень управління юстиції у м. Києві, третя особа: Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними, скасування постанови та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування вимог посилається на те, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ м. Києва знаходились два виконавчих листа Святошинського районного суду м. Києва №2а-947-1/09 від 19.09.2011 року про зобов'язання УПФ України в Святошинському районі м. Києва нарахувати та виплатити у повному обсязі недоплачену надбавку до пенсії за період часу з 22.05.2008 року по 31.05.2009 року та зобов'язання здійснювати в подальшому щомісячну виплату надбавки у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. На підставі цих виконавчих документів та заяви головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинський С.С, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 29043516 від 15.06.2012 року. Державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в якій послався на лист боржника про нарахування суми у розмірі 1 213 грн. 24 коп. і зробив висновок про фактичне повне виконання рішення суду і повернув до суду виконавчі листи. Позивач зазначає, що постанову державного виконавця не отримувала і про її існування стало відомо лише 05.02.1014 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. У зв'язку з тим, що посадова особа відповідача внесла до офіційного документу неправдиві відомості, зокрема, послалася у постанові на фактичне повне виконання рішення суду, яке в дійсності фактично не виконано, оскільки сума в розмірі 1 213 грн. 24 коп. була нарахована за період з 22.05.2008 р. - 31.05.2009 р., але не виплачена. Що стосується виконавчого листа про здійснення вказаних щомісячних виплат в подальшому, то боржник взагалі не здійснив не тільки виплати, а й нарахування за подальший період, а тому дану постанову державного виконавця оскаржила в судовому порядку.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві щодо винесення 15.06.2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинського С.С. від 15.06.2012 року про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчих листів №2а-947-1/09 виданих 19.09.2011 року Святошинським районним судом м. Києва. На підставі цієї постанови районного суду головним державним виконавцем Крайчинським С.С. була винесена постанова від 10.07.2014 року про відновлення виконавчого провадження. Про дату направлення до суду даної постанови і про повернення судом до виконавчої служби виконавчих листів мені не було відомо. 19.11.2014 р. позивач отримала на пошті рекомендований лист, яким направлені постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.11.2014 р. і повернуто виконавчі листи. При винесенні цієї постанови головний державний виконавець Крайчинський С.С. виходив із того, що ОСОБА_2 проведено боржником перерахунок пенсії в сумі 1213, 24 грн. і послався на постанову Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014, якою затверджено порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою тому подальше виконання рішення суду підлягає виконанню з урахуванням даної постанови. При цьому державний виконавець застосував п.9 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження ", яка передбачає, що виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. З метою захисту своїх прав та інтересів позивач оскаржує незаконні дії і рішення державного виконавця безпосередньо до суду, який видав виконавчі документи. Окрім того, відповідач своїми діями, що призводить до невиконання рішення, спричиняє моральні страждання, від яких позивач перебуває постійно в напруженому психологічному стані внаслідок чого підвищується тиск, наступає безсоння. Таким чином позивачу завдана моральна шкода, яку вона оцінює в одну гривню.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належними чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.09.2011 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчі листи по справі №2а-947-1/09 про зобов'язання УПФ України у Святошинському районі м. Києва нарахувати та виплатити у повному обсязі недоплачену як дитині війни надбавку до пенсії ОСОБА_2, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», за період часу з 22.05.2008 року по 31.05.2009 року, за виключенням виплат, вже здійснених УПФ України в Святошинському районі м. Києва за 2008 рік, 2009 рік. Зобов'язано УПФ України у Святошинському районі м. Києва здійснювати подальшу щомісячну виплату зазначеної надбавки у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішення набрало законної сили 04.07.2011 року (а.с.а.с. 6, 6а - копії виконавчих листів).

13.11.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинським С.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (ВП № 29043516) про примусове виконання виконавчого листа №2а-947-1/09 від 19.09.2011 року (а. с. 7 копія постанови).

Листом № 6909/11 від 11.06.2012 року УПФ України в Святошинському районі м. Києва повідомило про проведення відповідного перерахунку пенсії та нарахування 24.05.2012 року суми боргу - 1213,24 грн. (а. с. - 32 копія листа).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України (ч. 5 ст. 124 Конституції України).

Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 2, ч. 3 ст. 14 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8 ч. 1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, з матеріалів справи вбачається, що винесення оскаржуваної постанови на підставі зазначеної норми не відповідає обставинам справи.

Судом встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-947-1/09 від 19.09.2011 року стосувалося не лише нарахування (перерахунку) надбавки, а і її виплати у встановленому порядку та зобов'язання здійснювати її виплату в подальшому.

За таких обставин у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 роз'яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вимога про відшкодування моральної шкоди не підтверджена та необґрунтована належними доказами, позивачем не зазначено, в чому полягає завдана моральна шкода, яким чином вона виражається та чим підтверджується.

До адміністративного позову позивачем також додано клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримала копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.11.2014 року лише 19.11.2014 року. Отже, про порушення свого права позивач дізналася 19.11.2014 року, а до суду звернулася 28.11.2014 року, тобто в межах десятиденного строку, встановленого ч. 2 ст. 181 КАС України. За таких обставин адміністративний позов подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 47, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 159-163, 181 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Головний державний виконавець Крайчинський Сергій Станіславович відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, 3-тя особа Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними, скасування постанови та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції м. Києва в частині винесення, головним державним виконавцем Крайчинським С.С. постанови від 13.11.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову головного державного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 13.11.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві провести виконавчі дії з примусового виконання виконавчих листів Святошинського районного суду м. Києва № 2а-947-1/09 від 19.09.2011 р. про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва по здійсненню ОСОБА_2 нарахувань за період часу, починаючи з 01.06.2009р. по теперішній час та в подальшому здійснювати щомісячні нарахування.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови суду.

Суддя