Справа № 124/3375/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015р. м. Київ К/800/42439/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року

та касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим

на постанову Центрального районного суду м. Сімферополя від 27 травня 2013 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим (далі - УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим) про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII). В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 1985 року працював на посаді льотчика-інструктора в Сімферопольському авіаційно-спортивному клубі Добровільного товариства сприяння армії, авіації та флоту (далі - ДТСААФ) та з квітня 1999 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 53 Закону №1788-XII. Вказує, що у зв'язку зі змінами внесеними Законом України від 17 листопада 1999 року № 1222-XIV «Про внесення змін до деяких законів України» (далі - Закон №122-ХІV), до статті 53 Закону №1788-XII, у березні 2013 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Проте, УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим відмовило йому у такому перерахунку з тих підстав, що особи, які працювали лише на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організацій ДТСААФ не мають права на перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону №1788-XII. Вважаючи дії відповідача неправомірними, просив суд зобов'язати УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим провести перерахунок пенсії з 17 листопада 1999 року, застосувати при перерахунку індивідуальний коефіцієнт підвищення заробітку за 1998 року та виплатити недоотримані суми пенсії.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя від 27 травня 2013 року позов задоволено. Визнано противоправними дії УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим щодо відмови в перерахунку раніше призначеної ОСОБА_4 пенсії. Зобов'язано УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим зробити перерахунок раніше призначеної йому пенсії, як льотчику цивільної авіації, на підставі частини 3 статті 53 Закону №1788-XI і Закону №1222-ХІV та виплатити ОСОБА_4 недораховані грошові кошти, починаючи з 17 листопада 1999 року, із застосуванням індивідуального коефіцієнту підвищення заробітку за попередній 1998 рік.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Визнано протиправними дії УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим щодо відмови в перерахунку раніше призначеної пенсії та зобов'язано УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 відповідно до частини 3 статті 53 Закону №1788-XI, з урахуванням Закону №1222-ХІV з 01 квітня 2013 року. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального права. Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував норми статей 99, 100 КАС України, оскільки лише у 2008 році Верховним Судом України прийнято рішення, яким врегульовано питання належності працівників ДТСААФ до складу цивільної авіації. Посилаючись на положення частини 2 статті 87 Закону №1788-XII, вважає, що строк звернення до суду за захистом порушеного права ним не пропущено.

УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення апеляційного суду в частині застосування наслідків пропуску звернення до адміністративного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права. Вказує, що позивач не зазначив поважних причин, які перешкоджали йому впродовж 13 років звернутись до суду за захистом порушеного права.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема неправильно застосовані норми Законів №1788-XII та №1222-ХІV. Вказує, що згідно з роз'ясненням Пенсійного фонду України від 06 травня 2010 року №7854/02-20 дія частини 3 статті 53 Закону №1788-XI на позивача не поширюється. Крім того, Законом №1222-ХІV не передбачено проведення автоматичного перерахунку призначених пенсій, а у 2013 році ОСОБА_4 звернувся до органу Пенсійного фонду в порядку Закону України «Про звернення громадян» і йому надано відповідь, яку не можна кваліфікувати як рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 1985 року ОСОБА_4 працював на посаді льотчика-інструктора в Сімферопольському авіаційно-спортивному клубі ДТСААФ (пізніше - Товариство сприяння обороні України), має свідоцтво та льотну книжку. З 30 вересня 1998 року позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням та з 01 квітня 1999 року призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 53 Закону №1788-XII.

Частиною 3 статті 53 Закону №1788-XII (в редакції Закону №1222-ХІV) передбачено: «Працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою -третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія».

Дія статті 53 поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом згідно з пунктом 2 розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону №1222-ХІV. Предметом регулювання зазначеної статті, як убачається з її назви, є розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону №1788-XII. Даною нормою, зокрема, передбачено, що право на таку пенсію мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті, та що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень статті 54 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 1992 року № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно - випробного складу».

Згідно з підпунктом «г» пункту 1 затвердженого цією постановою Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ рахується за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

У пунктах 1 і 2 затвердженого тією ж постановою Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що посада, яку обіймав ОСОБА_4 до виходу на пенсію за вислугою років, відповідає переліку посад, що дає підстави для призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону №1788-XII і перерахунку цієї пенсії у розмірі, встановленому частиною 3 статті 53 цього Закону.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 24 червня 2008 року (справа № 21-2124во07), від 02 грудня 2008 року (справа №21-1473во07) та від 09 червня 2009 року (справа №21-120во09), яка відповідно до положень статті 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Водночас статтею 84 Закону № 1788-XII встановлені строки перерахунку призначеної пенсії, зокрема, частиною 1 встановлено, що при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

На час виникнення спірних правовідносин, діяли положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), згідно з пунктом 5 якого, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, зі змісту наведених норм закону видно, що підставою для перерахунку призначеної пенсії є відповідна заява.

Як встановлено апеляційним судом і підтверджено матеріалами справи, до березня 2013 року ОСОБА_4 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії не звертався, а тому суд апеляційної інстанції правильно зобов'язав УПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим провести перерахунок пенсії з 01 квітня 2013 року.

Доводи позивача про те, що відповідно до частини 2 статті 87 Закону №1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини органу Пенсійного фонду.

Таке ж правило закріплене частиною 2 статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У справі, що розглядається, право позивача на отримання не виплачених відповідачем сум пенсій виникло з часу подачі заяви про її перерахунок у березні 2013 року.

А тому, приписи статті 87 Закону №1788-XII не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, адже ця норма регулює виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини органу Пенсійного фонду.

Враховуючи те, що із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту підвищення заробітку за 1998 рік ОСОБА_4 до органу Пенсійного фонду не звертався і відповідне рішення з цього приводу відповідачем не приймалося, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що заявлені позивачем вимоги в цій частині є передчасними.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, підстави для скасування ухваленого судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак