Справа № 640/551/15-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р.Справа № 640/551/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2015р. по справі № 640/551/15-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Харківської міської ради

третя особа ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, 3-тя особа: ОСОБА_2, в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо не розгляду на черговій сесії Харківської міської ради клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1406 кв.м. з метою передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача розглянути на черговій сесії Харківської міської ради клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1406 кв.м. з метою передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Д-1» по АДРЕСА_1.

Позивач є власником нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 1406,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, яка знаходилась на праві тимчасового користування землею у колишнього користувача - ОСОБА_3, який був укладений строком до 01.01.2011 року. Розділом «особливі умови» вказаного договору передбачено, що при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на наданій земельній ділянці до іншої юридичної чи фізичної особи, а також при ліквідації чи реорганізації юридичної особи - землекористувача, права і обов'язки сторін діють в повному обсязі згідно цього договору до припинення його дії в законодавчому порядку. 16.02.2005 року позивач звернулась із заявою на адресу відповідача про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1406,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування складу. 18.11.2009 року позивач знову звернулась із заявою до відповідача про винесення на розгляд чергової сесії міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1406 кв.м. та передачі в оренду цієї земельної ділянки шляхом укладення відповідного договору оренди землі на умовах, визначених договором оренди землі. 19.11.2014 року позивач знову подала клопотання на адресу ХМР про винесення на розгляд черговою сесією ХМР питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вище вказаної земельної ділянки з метою передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування вказаної нежитлової будівлі. Однак, жодної відповіді на подане позивачем клопотання на її адресу не надходило. Тому, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник відповідача - ХМР Буряковська О.Ю. вказала, що позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими, посилаючись на те, що дана земельна ділянка, на якій розташована зазначена нежитлова будівля знаходиться у користуванні третьої особи та позивачем до клопотання не було додано всіх необхідних документів передбачених Порядком надання земельних ділянок у м. Харкові у власність або користуванні, тому 25.12.2014 року відповідачем надано позивачу відповідь, в якій роз'яснено, що для підготовки пропозицій необхідно надати відповідні документи в перелічені дні прийому. Тому, позивачем не створено умови для можливості підготовки проекту рішення ХМР про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації нежитлової будівлі та винесення його на розгляд пленарного засідання сесії міської ради.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України "Про місцеве самоврядування" та приписів Земельного кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Представник відповідача надав письмову заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів, вирішивши клопотання представника відповідача, вважає, що воно задоволенню не підлягає, оскільки участь представника позивача в судовому засіданні Дзержинського районного суду м. Харкова , якому він віддав перевагу, не може слугувати підставою для визначення іншої дати розгляду справи Харківським апеляційним адміністративним судом.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є власником нежитлової будівлі літ. «Д-1» (шлакоблок, цегла) загальною площею 1406,0 кв.м., що знаходиться: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2859 та підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 12.08.2004 року КП «ХМБТІ» та технічним паспортом. (а.с. 7-8, 16-21).

Позивач є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця. (а.с. 22).

Вказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, яка знаходилася на праві тимчасового користування землею у колишнього користувача - ОСОБА_2 (договір № 2583 від 21.05.2001 р.), який був укладений строком до 01.01.2011 року і зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 28 листопада 2011 року за № 2583 виконкомом Харківської міської ради (а.с. 9-10).

Розділом «Особливі умови» Договору на право тимчасового користування землею було передбачено, що при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на наданій земельній ділянці до іншої юридичної чи фізичної особи, а також при ліквідації чи реорганізації юридичної особи - землекористувача, права і обов'язки сторін діють в повному обсязі згідно цього договору до припинення його дії в законодавчому порядку.

16 лютого 2005 року ОСОБА_1 звернулась із заявою на адресу Харківського міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1406,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування складу (а.с. 12).

18 листопада 2009 року ОСОБА_1 знову звернулась на адресу Харківського міського голови із заявою про винесення на розгляд чергової сесії міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1406 кв.м. та передачі в оренду цієї земельної ділянки шляхом укладення відповідного договору оренди землі на умовах, визначених Договором оренди землі (додаток № 2 Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 03.10.2007 р. № 203/07) (а.с. 13).

19 листопада 2014 року ОСОБА_1 подала клопотання на адресу Харківської міської ради про винесення та розгляд черговою сесією Харківської міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 (а.с. 14).

До даного клопотання позивачем було додано: засвідчена копія договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 28.07.2004р., засвідчена копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, засвідчена копія технічного паспорту на нежитлову будівлю, графічні матеріали щодо місцезнаходження земельної ділянки по АДРЕСА_1 з визначенням меж фактичного користування земельною ділянкою, характеристика земельної ділянки, копії заяв позивача від 16.02.2005 року та 18.11.2009 року на адресу Харківського міського голови з проханням надати дозвіл на розроблення проекту відведення (а.с. 15).

25.12.2014 року листом №К-2-22588/1-1408-39, Департамент земельних відносин повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів для підготовки пропозицій міській раді щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 88).

Відповідно до листа від 05.01.2015 року №12/0/225-15 Виконавчого комітету Департаменту земельних відносин вказано, що Департаментом земельних відносин розглянутий лист позивача.

Однак, жодної відповіді на подане ОСОБА_1 клопотання на її адресу не надходило.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду в місячний строк на пленарному засіданні Харківської міської ради заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі ії в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «д-1» по АДРЕСА_1 в м. Харкові є протиправною, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державні або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 та частини 3 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України. Ради міністрів АРК, місцевої державної районної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ст. 123 Земельного кодексу України встановлений місячний строк розгляду органом місцевого самоврядування клопотання фізичної чи юридичної особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також визначений перелік документів, які особа має надати до такого клопотання.

Як свідчать матеріали справи, з боку ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України, були надані усі необхідні документи до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, а також графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки, а також розміщення об'єктів нерухомого майна, яке згідно п. 7 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 (чинного на час звернень позивача), є складовою проекту відведення земельної ділянки, який розробляється фізичною або юридичною особою, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою.

Колегія суддів зазначає, що нормами Земельного кодексу України не передбачений обов'язок фізичної особи надавати додаткові документи перелічені Порядком надання земельних ділянок у м. Харкові у власність або у користування, затвердженого Рішенням ХМР від 03.07.2013р. №1191/13, а отже посилання апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Згідно приписів ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відтак, з огляду на приписи статті 182, частини 2 статті331, статті657 ЦК України, відповідно до яких право власності за договором купівлі-продажу нерухомого майна виникає з моменту державної реєстрації, покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду у особи виникає право одержати земельну ділянку у користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, викладені у постанові Верховного Суду України від 28 березня 2006 року у справі N 40/140, постанові Верховного Суду України від 1 вересня 2009 року у справі N 17/513-07.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем надані документи, які обґрунтовують орієнтовний розмір, цільове призначення земельної ділянки та графічні матеріали, які необхідні для розгляду на пленарному засіданні Харківської міської ради заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі по АДРЕСА_1. Тобто, позивачем були виконані приписи ст. 123 Земельного Кодексу України.

Слід також відзначити, що План земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці (ст. 1 Закону України «Про землеустрій»).

Проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, до повноважень яких належить надання у користування земельних ділянок, а також укладених договорів між землекористувачами та розробником проекту відведення земельної ділянки (п. 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, яке було чинне на час звернення до відповідача).

Крім того, згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Наявність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою також є обов'язковою умовою при виготовленні проекту, що передбачено завданням на виконання робіт Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого постановою КМ України від 04.03.2004 р. № 266.

Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. За правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зокрема, згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону (пункт 34 частини першої статті 26).

Системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (частина перша статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Так, відповідно до пунктів «в», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. Ці повноваження охоплюються зазначеним у статті 143 Конституції України поняттям «інші питання місцевого значення», а тому при їх здійсненні сільські, селищні, міські ради виступають як суб'єкти владних повноважень, які реалізують розпорядчі та інші функції.

Аналогічна правова позиція із зазначених вище питань викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому також вказано, що положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності», слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту другого статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про розгляд клопотання і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно п. 14 ст. 123 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду на черговій сесії Харківської міської ради клопотання про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 є протиправною, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки за відсутності рішення органу місцевого самоврядування позивач не має можливості виготовити проект відведення земельної ділянки та укласти в наступному відповідний договір оренди землі з Харківською міською радою, в якому має бути визначений розмір орендної плати за користування земельною ділянкою.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 року по справі №640/551/15-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2015р. по справі № 640/551/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.