Справа № 826/15574/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Авраменко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіт-люкс" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними дій, скасування рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 100250001/2014/000104/2

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду за адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними дій, скасування рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 100250001/2014/000104/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року позов задоволено частково, скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товару №100250001/2014/000104/2 від 08.07.2014 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. На думку апелянта, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З матеріалів справи вбачається, що між Компанією " ZHEJIANG FIRSD GROUP CO "LTD"" (продавець) та позивачем (покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № SMА №16 від 02.04.2012 року, за умовами якого покупець зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю узгоджений сторонами в інвойсі щодо кожної поставки.

При митному оформленні товару, разом з вантажно-митною декларацією, позивачем було надано товаросупровідні документи, зокрема: інвойс 2012F03А134 від 20.05.2014р.; пакувальний лист 2012F03А134 від 20.05.2014р.; коносамент ZENNLAQВ421371 від 30.05.2014р.; СМR 0830 від 05.07.2014р.; зовнішньоекономічний контракт № SМА 16 від 02.04.2012р.; додаткова угода № 2 від 19.07.2013 контракту № SМА 16 від 02.04.2012р.; додаткова угода № 3 від 28.02.2014р. до зовнішньоекономічного контракту № SМА 16 від 02.04.2012р.; - договір про транспортно-експедиційні послуги 01/04/2014 від 01.04.2014р.; рахунок-фактура на транспортно-експедиційні послуги DЕL0177 від 11.06.2014р.; довідка про транспортні витрати Б/Н від 11.06.2014 (з посиланням, що вантаж додатково не страхувався); сертифікат походження СІ0019 від 11.07.2014р.; сторінки каталогу виробника; експертні декларації країни виробника 18909007, 18909043 від 22.05.2014.

Після перевірки та обробки ВМД та зазначених вище документів, в зв'язку з тим, що документи подані декларантом зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митним органом, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ та п. 2-4 ст. 53 МКУ, при митному оформленні декларанту було запропоновано надати додаткові документи: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за власним бажанням) (а.с. 22).

На виконання вказаного запиту, листом № 02-0807-01/2014 від 08.07.2014 року позивачем було надано наступні документи: копію заявки від Покупця Продавцю; копію письмового підтвердження від Продавця; виписки з бухгалтерської документації; калькуляції від виробника; прейскурант (прайс-лист) виробника товару; висновок експертної організації В-2130 від 08.07.2014; прейскурант (том 1 а.с. 76-100).

Відповідачем за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, перевірки та обробки ВМД та зазначених вище документів, було оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250001/2014/00220 та прийнято рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товару №100250001/2014/000104/2 від 08.07.2014, у зв'язку з чим позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за поданою ним митною декларацією № 10025001/2014/015197 від 07.07.2014 (том 1 а.с. 33-37).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визначенні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Статтею 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із змісту ч. 3 ст. 53 та ст. 54, 58 Митного кодексу України слідує, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, під час здійснення контролю за правильністю визначення задекларованої позивачем митної вартості товару, відповідачем було проаналізовано інформацію, що містилась у товарно-супровідних документах, виявлено наступні розбіжності в наданих позивачем документах, а саме: відповідно до п. 4.1 контракту від 02.02.2012 № SMA16 «сторони погоджують умови і дати кожної партії поставки Товару, шляхом надання покупцем заявки Продавцю, в якій Покупець вказує асортимент, кількість, ціну та вартість партії поставки товару, а також базис і терміни окремої поставки»; згідно п. 4.3 даного контракту: «продавець протягом 7 робочих днів повинен письмово підтвердити готовність здійснити поставку Товару, або узгодити з Покупцем нові умови поставки», проте позивачем не було надано відповідного узгодження. Також позивачем не надано транспортні (перевізні) документи (а.с. 22).

Колегія суддів звертає увагу на те, що додатковою угодою № 4 від 21.04.2014р. до контракту № SМА16 від 02.04.2012 р. сторони внесли зміни у п. 4.1. контракту, вказавши що всі замовлення товару здійснюється Сторонами в усному порядку, а готовність Продавця здійснити поставку товару підтверджується шляхом надсилання Покупцю Інвойсу. Відповідно до додаткової угоди сторони видалили з тексту контракту п. 4.3 (том 1 а.с. 45).

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок Житомирської торгово-промислової палати № В-2130 від 08.07.2014 про те, що ринкова вартість продукції відповідає її контрактній ціні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товару від №100250001/2014/000104/2 від 08.07.2014.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 25 травня 2015 року.

Головуючий: Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.