Справа № 826/6557/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6557/15

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 травня 2015 року м. Київ № 826/6557/15

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Державної казначейської служби України

до Державної виконавчої служби України

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк до 12.05.2015р. для усунення недоліків, про які вказано в ухвалі, шляхом надання до суду: - копії позовної заяви та всіх документів, що приєднуються до неї у примірниках відповідно до кількості відповідачів у справі; - оригіналу документу про сплату судового збору; - докази отримання позивачем спірної постанови (конверт, витяг із журналу вхідної кореспонденції тощо).

Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

На виконання вимог ухвали суду від 06.05.2015 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла копія позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами для позивача, а також заява від 06.05.2015 року, в якій, не надавши доказів сплати судового збору, позивач зазначає, що спір між ним та Державною виконавчою службою України виник з приводу здійснення Державною казначейською службою України своїх функцій та повноважень. Зазначив, що відповідач наклав на Державну казначейську службу України стягнення витрат на проведення виконавчих дій, тобто за невиконання останнім функції, передбаченої Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011.

Відтак, на думку позивача, в даному випадку він звільнений від сплати судового збору на підставі положень п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Суд вважає такі доводи позивача помилковими, виходячи з наступного.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що Державною виконавчою службою України відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-4755, виданого 25.03.2010 року Окружним адміністративним судом, в якому позивач є боржником.

Як слідує із позовного матеріалу, 24.03.2015 року відповідач виніс оскаржувану постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою за несвоєчасне виконання позивачем рішення суду та у зв’язку із понесенням відділом примусового виконання рішень витрат виконавчого провадження, пов’язаних з організацію та проведенням виконавчих дій, стягується з Державної казначейської служби України кошти у сумі 157, 32 грн.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на те, що у відповідності до довідки Вищого адміністративного суду України в контексті положень Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" від 23.01.2015 року №2 зазначено, що відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону про судовий збір від сплати судового збору звільняються Міністерство фінансів України, місцеві фінансові органи, органи доходів і зборів, Державна казначейська служба України, Державна фінансова інспекція України та їх територіальні органи, Державна служба фінансового моніторингу України і Національний банк України – у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Як передбачено цим приписом, указані органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів. Інакше кажучи, вказані органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з виконанням тих функцій, для забезпечення яких вони утворені.

В межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду як боржник у виконавчому провадженні та оскаржує постанову про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій.

Відтак, оскільки в даному випадку спір між сторонами виник з правовідносин виконавчого провадження, у якому позивач є боржником, та ці правовідносини не пов’язані зі здійсненням Державною казначейською службою України функцій та завдань в межах її повноважень (здійснення казначейського обслуговування), то посилання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" на переконання суду є безпідставними.

Наведене узгоджується також із правовою позицією Київського апеляційного адміністративного суду, яка викладена в ухвалі від 19.06.2014 року у справі № 826/4943/14. При цьому, слід зазначити, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.08.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження про перегляд вказаної ухвали апеляційної інстанції, зокрема, з підстав необґрунтованості касаційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не були усунуті, визначені ухвалою від 15.04.2015 року недоліки позовної заяви та не надано доказів сплати судового збору відповідно та у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Згідно з ч. 6 ст. 108 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 108, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу негайно.

3. Роз’яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур