Справа № 825/1475/15-а
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1475/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Ул'яничеві М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Мозирко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № про нарахування суми штрафних санкцій у розмірі 4791,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки контролюючого органу про порушення граничного строку сплати суми податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб, викладені в акті перевірки від 17.04.2015 № 646/2526-17-05-18, суперечать дійсності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що позивач порушив термін сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб з граничним терміном сплати 19.08.2014, а сплачено 20.08.2014, тобто з затримкою на 1 календарний день. При цьому, зазначав, що перенесення строків сплати податкових зобов'язань Податковим кодексом України не передбачено.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 29.12.2003 та перебуває на спрощеній системі оподаткування з віднесенням до третьої групи платників єдиного податку.

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб.

За результатами проведеної камеральної перевірки відповідачем складено акт від 17.04.2015 № 646/2526-17-05-18 (а.с. 9), яким зафіксовано факт порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб по строку сплати 19.08.2013.

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № , яким позивачеві нараховано штраф у розмірі 10% у сумі 4791,18 грн.

Згідно пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України).

В силу пункту 49.20. статті 49 Податкового кодексу України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм слідує, що позивач зобов'язаний протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, подати податкову декларацію до відповідача та протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, сплатити самостійно визначене податкове зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2014 позивачем до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на виконання встановленого обов'язку подано податкову декларацію платника єдиного податку, яка зареєстрована за № , згідно якої задекларовано суму єдиного податку, яка підлягає сплаті в бюджет за підсумками звітного періоду в розмірі 69381,00 грн.

При використанні інституту дотримання позивачем строку для подання податкової звітності та строку сплати податкового зобов'язання, відповідач зобов'язаний з'ясувати наявність підстав для перенесення такого строку.

Положення статті 31 Податкового кодексу України визначають, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Таким чином, останнім днем подання позивачем податкової декларації є 09.08.2014, однак, із врахуванням того факту, що 09.08.2014 є вихідним днем, то відповідно останнім днем строку для подання податкової декларації є наступний робочий день, в даному випадку 11.08.2014, відповідно останнім днем строку для сплати грошового зобов'язання є 21.08.2014.

Надані до суду копії платіжного доручення № 7 від 19.08.2014, квитанції № 0.0.290196282.1 від 19.08.2014, платіжного доручення № 8 від 20.08.2014 свідчать про те, що фактична сплата позивачем грошового зобов'язання відбулась 19.08.2014 та 20.08.2014, тобто з дотриманням платником податків строків сплати податкового зобов'язання.

З урахуванням викладеного, суд не може погодитись із підставами нарахування позивачеві штрафних (фінансових) санкцій, оскільки податковим органом не вірно встановлений останній день для подання податкової декларації позивачем, який слугував підставою для встановлення факту несвоєчасності сплати податкового зобов'язання, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 20.04.2015 № .

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих