Справа № 826/6720/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року К/800/51924/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного від 24 вересня 2014 року по справі № 826/6720/14

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві,

Оболонського районного управління Головного управління Міністерства

внутрішніх справ України у м. Києві

треті особи Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України

в м. Києві Мороз Юрій Леонідович, Начальник Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ

України Бондаренко Сергій Володимирович

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити

певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, треті особи начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Мороз Ю.Л., начальник Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України Бондаренко С.В. про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного від 24 вересня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в Оболонському районному управлінні Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві на посаді оперуповноваженого відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві.

20 лютого 2013 року слідчим відділом прокуратури м. Києва за матеріалами Головного управління по боротьбі з корупцією і організованою злочинністю Служби безпеки України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 за фактом збуту наркотичних засобів і психотропних речовин та зловживання службовим становищем працівниками відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 364 та частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

Під час службового розслідування встановлено, що 10 квітня 2013 року о 11:30 біля магазину «Велика кишеня», який розташовано за адресою площа Дружби народів, 2 в місті Києві, зустрівшись із працівниками відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, у тому числі і ОСОБА_4, громадянин ОСОБА_7 повідомив про місце знаходження психотропної речовини. У подальшому позивач за участю інших працівників відділу прибув за вказаною адресою і в порушення вимог пункту 3.2.9 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2012 року №940, без складання будь-яких процесуальних документів здійснили вилучення психотропної речовини. Водночас чергову частину Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про виявлення та вилучення психотропної речовини не повідомили.

Аналогічна подія за участю позивача мала місце і 25 квітня 2013 року.

Відповідно до висновків експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 93/5 від 15 квітня 2013 року встановлено, що вилучена речовина масою 5,628 гр. містить у своєму складі амфетамін, який є психотропною речовиною.

З метою зустрічі із позивачем для відібрання пояснень з приводу порушення службової дисципліни Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві звернулось із відповідним запитом від 29 квітня 2013 року №06/3-15857-13 до старшого слідчого прокуратури міста Києва. За результатами розгляду вказаного запиту у наданні дозволу на зустріч було відмовлено з посиланням на недопущення розголошення відомостей, які містять таємницю слідства.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом надзвичайної події, скоєної працівниками відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві від 30 квітня 2014 року за результатами проведеного службового розслідування було запропоновано вид дисциплінарного стягнення, а саме звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, відповідно до якого 30 квітня 2013 року видано відповідний наказ № 228.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 23 травня 2013 року № 373 о/с за порушення дисципліни ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ за підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про міліцію» міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань. При звертанні до громадянина працівник міліції зобов'язаний назвати своє прізвище, звання та пред'явити на його вимогу службове посвідчення. У взаємовідносинах з громадянами працівник міліції повинен виявляти високу культуру і такт.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут).

Згідно статті 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Приписами статті 12 Статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Етичним кодексом працівника органів внутрішніх справ України, працівники органів внутрішніх справ зобов'язуються у своїй роботі неухильно керуватися законодавством України, виконувати норми Дисциплінарного статуту. У службових та позаслужбових стосунках з людьми, в особистій поведінці бути зразком чесності, тактовності, зовнішньої охайності і внутрішньої дисциплінованості, культури спілкування, зокрема мовної. У разі недотримання взятих зобов'язань бути готовими нести відповідальність, передбачену законодавством України, іншими чинними нормативними актами, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ.

Отже, передумовою звільнення працівника органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Статутом. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення дисципліни може мати місце лише тоді, коли працівник скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

В касаційній скарзі позивач посилається на те, що матеріали службового розслідування базуються на матеріалах кримінального провадження, а тому висновок такого службового розслідування не може бути підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та зазначає, що відсутність обвинувального вироку, який набрав законної сили, не є поняттям тотожним із відсутністю підстав для застосуванням заходів дисциплінарної відповідальності і не може прямо виключати наявності в такому діянні дисциплінарного правопорушення, в тому числі і проступку.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.