Справа № 824/393/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/393/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача Загарії О.Д., представника Кіцманського об`єднаного районного військового комісаріату Чернівецької області Гордійчук Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Кіцманського об`єднаного районного військового комісаріату Чернівецької області, військової частини польової пошти НОМЕР_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кіцманського об`єднаного районного військового комісаріату Чернівецької області (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) військової частини польової пошти НОМЕР_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення певних дій.

Ухвалою суду від 07 квітня 2015 року заяву представника позивача про заміну неналежної сторони у даній справі задоволено. Допущено заміну первинного відповідача у справі військову частину польової пошти НОМЕР_2 на належного відповідача - військову частину польової пошти НОМЕР_1 .

Згідно позовної заяви в новій редакції ОСОБА_1 просить суд визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову його на військову службу під час мобілізації; зобов`язати командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) щодо дострокового звільнення його з військової служби, у зв`язку з тим, що він є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на момент призову його на військову службу в порядку мобілізації 27 січня 2015 року він був усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, у зв`язку з чим не підлягав призову на військову службу під час мобілізації відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Про наявність обставин, які дають підстави для звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, він повідомляв Кіцманський ОРВК. Проте, такі не були взяті до уваги й позивача незаконно мобілізовано та направлено для проходження військової служби у військову частину польової пошти НОМЕР_2 , а згодом переведено до військової частини польової пошти НОМЕР_1 .

Крім цього, позивач вказує про те, що законодавством не передбачено порядку звільнення з військової служби військовослужбовця, призваного під час мобілізації на особливий період в зв`язку з наявністю сімейних обставин або інших поважних причин. Тому за аналогією закону позивач просить до даних правовідносин застосувати порядок звільнення зі служби, визначений пунктом 84 Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року №1053/2001.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач - Кіцманський ОРВК проти задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій Кіцманського ОРВК щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації заперечував, надавши при цьому заперечення в письмовій формі та пояснення в судовому засіданні.

Вказував, що під час проведення підготовчих заходів по призову на військову службу за мобілізацією, а саме: проходження медичної комісії 20 січня 2015 року, проведення вивчення сімейного стану військовозобов`язаного та внесення відомостей до Облікової картки військовозобов`язаного, громадянин ОСОБА_1 про наявність підстав щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, за сімейними обставинами або з інших причин не заявляв. Будь-яких документів про усиновлення дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, до військового комісаріату надано не було.

Після звернення громадянки ОСОБА_2 з письмовою заявою про вжиття необхідних заходів щодо звільнення з військової служби її чоловіка ОСОБА_1 військовим комісаром Кіцманського ОРВК проведено розслідування та з`ясовано, що ОСОБА_1 під час проходження медичної комісії та уточнення відомостей про сімейний стан про факт усиновлення дитини заявляв, але ніяких підтверджуючих документів до відправки у військову частину на надавав.

Лише після 23 лютого 2015 року військовому комісару Кіцманського ОРВК стали відомі факти наявності підстав, відповідно до яких ОСОБА_1 має право на відстрочку від мобілізації.

Крім цього, зазначає про те, що після звернення громадянки ОСОБА_2 були направлені листи до командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 та до командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 з клопотанням позитивного розгляду звернення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 . Проте відповідей наразі не отримано.

Відповідач - військова частина польової пошти НОМЕР_1 , в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Жодних листів чи заяв від указаного відповідача до суду не надходило.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив наступне.

26 січня 2015 року він відвозив ОСОБА_1 з с. Мамаївці в м. Кіцмань до військового комісаріату для подання останнім документів. Крім ОСОБА_1 , також їхали його сестра, дружина і донька.

До Кіцманського ОРВК він разом з ОСОБА_1 не заходив, а чекав в автомобілі. Через деякий час ОСОБА_1 вийшов з приміщення військового комісаріату та сказав, що пред`явлені ним документи не підходять, після чого вони поїхали.

Свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , повідомила, що 20 січня 2015 року вона разом з братом ОСОБА_1 їздила до Кіцманського ОРВК.

26 січня 2015 року вона також була з ОСОБА_1 у Кіцманському ОРВК. Бачила як брат разом з документами, які він привіз на підтвердження того, що є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, заходив до кабінету ОСОБА_5 . Разом з ОСОБА_1 до кабінету також заходив якийсь чоловік. Повернувшись, брат сказав, що йому повідомили, що документи не підходять.

Свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , повідомила наступне.

19 січня 2015 року її чоловік ОСОБА_1 отримав повістку і на наступний день вона разом з ним поїхала до Кіцманського ОРВК для проходження останнім медичного огляду. Документів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, вони з собою не брали.

26 січня 2015 року вона разом з ОСОБА_1 знову їздила до Кіцманського ОРВК для подання документів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років. Серед документів було рішення суду та свідоцтво про народження дитини. В коридорі військового комісаріату до них підійшов невідомий чоловік, після чого він та її чоловік зайшли до кабінету ОСОБА_5 . Повернувшись, ОСОБА_1 сказав, що йому повідомили, що документи не підходять.

Свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив, що під час проходження медичної комісії та проведення бесіди з військовозобов`язаними ОСОБА_1 не повідомляв про наявність обставин, які дають підстави для звільнення його від призову на військову службу під час мобілізації.

20 січня 2015 року він разом з ОСОБА_1 заходив до кабінету військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . ОСОБА_1 повідомив про те, що він є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років. Однак жодних документів на підтвердження цієї обставин не надав, пред`явивши лише аркуш паперу формату А4 із витягом з Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також ОСОБА_6 повідомив, що він та ОСОБА_5 пояснили ОСОБА_1 , які документи потрібно принести. Проте останнім таких надано не було. До дня відправки - 27 січня 2015 року, ОСОБА_1 до нього не звертався.

З документами, які дають право ОСОБА_1 не бути призваним на військову службу під час мобілізації, він вперше ознайомився після надходження таких на адресу Кіцманського ОРВК поштовим листом. Після чого були направлені листи до військових частин, в яких проходив військову службу позивач, з клопотанням позитивного розгляду звернення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 .

Також зазначив, що відомості до облікової картки позивача про дитину були занесені зі слів ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 , 1979 р.н., пояснив, що працює на посаді військового комісара Кіцманського ОРВК. 20 січня 2015 року до нього звернувся ОСОБА_1 з приводу того, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років. При цьому жодних підтверджуючих документів не надав, пред`явивши лише витяг із Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Йому було роз`яснено, які документи необхідно подати до дня відправки у військову частину. Однак такі ОСОБА_1 не надавались.

Також вказав, що після 20 січня 2015 року і до 27 січня 2015 року ОСОБА_1 він не бачив та з ним з не спілкувався.

Крім того, повідомив, що відомості до облікової картки позивача про дитину були занесені зі слів ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є усиновителем малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Після усиновлення дитині змінено прізвище, ім`я та по батькові на ОСОБА_9 .

Зазначене підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2013 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, що представляє виконавчий комітету Чернівецької міської ради, як орга опіки та піклування, КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини», про усиновлення дитини; та повторним свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіцманського районного управління юстиції у Чернівецькій області, від 19 липня 2013 року.

В указаному судовому рішенні, яке набрало законної сили 15 липня 2013 року, зазначено про те, що розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області від 15 травня 2013 року №132 малолітній ОСОБА_10 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15 «Про часткову мобілізацію» Кіцманським ОРВК 27 січня 2015 року призвано на військову службу до військової частини польової пошти НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Згодом на підставі наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 від 14 березня 2015 року №38 позивача переведено для проходження військової служби до військової частини польової пошти НОМЕР_1 .

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення закону та робить відповідні висновки.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до вказаної статті не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є інвалідом I чи II групи, до досягнення нею 23 років;

усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також студенти та аспіранти, які навчаються на денній формі навчання.

Отже, усиновителі, на утриманні яких перебувають діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Такі особи можуть бути призвані на військову службу лише у разі їх згоди і тільки за місцем проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є усиновителем, на утриманні якого перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, віком до 18 років. Згоди щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 не давав.

За таких обставин, позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації у січні 2015 року, що фактично не заперечувалось і Кіцманським ОРВК.

Поряд з цим, заперечуючи проти задоволення позову в частині визнання незаконними дій щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, Кіцманський ОРВК як в письмових запереченнях проти позову, так і його представник в судовому засіданні вказував про те, що під час проходження підготовчих заходів по призову на військову службу за мобілізацією, що мали місце 20 січня 2015 року, громадянин ОСОБА_1 про наявність підстав щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, за сімейними обставинами або з інших причин не заявляв.

Допитаний в якості свідка начальник відділення обліку бронювання сержантів та солдат запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_6 також в судовому засіданні вказав про те, що під час проходження медичної комісії та проведення бесіди з військовозобов`язаними ОСОБА_1 не повідомляв про наявність обставин, які дають підстави для звільнення його від призову на військову службу під час мобілізації. Про такі обставини йому стало відомо з розмови з ОСОБА_1 в кабінеті військового комісара Кіцманського ОРВК Масьовського М.В.

Водночас в пояснювальній ОСОБА_6 від 23 лютого 2015 року зазначено: «20 січня 2015 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 пройшов медичну комісію та був визначений придатним до проходження служби, під час особистого спілкування та уточнення облікової картки ОСОБА_1 було заявлено, що він є усиновителем дитини».

Крім цього, представник відповідача - Кіцманського ОРВК зазначав, що лише 23 лютого 2015 року військовому комісару ОСОБА_7 стало відомо про наявність у ОСОБА_1 підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Поряд з цим допитаний в якості свідка ОСОБА_7 вказав про те, що 20 січня 2015 року до нього звертався ОСОБА_1 з приводу того, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років.

Також свідок ОСОБА_7 повідомив, що оскільки ОСОБА_1 20 січня 2015 року не надав підтверджуючих документів, то ним було роз`яснено ОСОБА_1 , які документи необхідно подати до дня відправки у військову частину.

Водночас в пояснювальній від 23 лютого 2015 року, адресованій військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 , майор ОСОБА_6 , крім факту особистого спілкування з ОСОБА_1 , зазначає і про те, що ним особисто було проінформовано останнього щодо надання відповідних документів на право відстрочки від призову по мобілізації.

Таким чином, надані відповідачем пояснення та покази указаних свідків є суперечливими й не в повній мірі відповідають інформації, викладеній в пояснювальній від 23 лютого 2015 року.

Відтак, суд критично оцінює надані відповідачем пояснення та покази зазначених вище свідків.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити на підставі яких документів до облікової картки ОСОБА_1 (пункт 4) було внесено відомості про наявність в останнього дитини дочки Христини, 2011 р.н.

Між тим свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначили, що відомості до облікової картки ОСОБА_1 про дитину були занесені лише зі слів позивача.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також указували про те, що після 20 січня 2015 року та до дня відправки у військову частину (27 січня 2015 року) ОСОБА_1 до них не звертався.

Поряд з цим свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зазначали, що ОСОБА_1 26 січня 2015 року приїжджав до Кіцманського ОРВК з документами на підтвердження того, що він є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років: з рішенням суду та свідоцтвом про народження дитини. Ці документи були пред`явлені для огляду ОСОБА_7 та невідомому чоловіку, який разом з ОСОБА_1 заходив до кабінету ОСОБА_7 .

В судовому засіданні представник позивача також вказував, що не заперечувалось і відповідачем, про те, що ОСОБА_1 не давав згоди щодо призову його на військову службу під час мобілізації. Наголосив, що не в інтересах позивача було приховувати й не надавати документи, на підтвердження обставин, що давали право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, знаючи при цьому про наявність у нього такого права відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі письмових доказів, пояснень сторін та показань свідків окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 20 січня 2015 року проходив у Кіцманському ОРВК медичну комісію, з ним проводилась співбесіда та уточнювались відомості облікової картки, в ході чого позивач повідомив, зокрема начальника відділення обліку бронювання сержантів та солдат запасу Кіцманського ОРВК майор ОСОБА_6 , про те, що він є усиновителем малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування. Однак при цьому не надав підтверджуючих документів.

26 січня 2015 року позивач пред`явив для ознайомлення посадовим особам Кіцманського ОРВК, зокрема військовому комісару Кіцманського ОРВК ОСОБА_7 , документи на підтвердження того, що він є усиновителем, дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, а саме: копію рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2013 року та свідоцтво про народження дитини. Проте такі безпідставно не були враховані.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач - Кіцманський ОРВК не довів правомірність оскаржуваних позивачем дій.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених законами.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що призвавши позивача, який є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, на військову службу під час мобілізації, відповідач - Кіцманський ОРВК діяв усупереч закону; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для вчинення оскаржуваної дії; упереджено, недобросовісно й нерозсудливо.

Таким чином, суд вважає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 прийняти рішення про дострокове звільнення позивача з військової служби, у зв`язку з тим, що він є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, суд зазначає наступне.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачені підстави, за яких військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Водночас ні указаним законом, ні іншим нормативно-правовим актом, в тому числі Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», не передбачений порядок звільнення з військової служби військовослужбовця, який не підлягав призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно частини дев`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу, маючи військове звання молодшого сержанта, що відповідно до статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відноситься до сержантського і старшинського складу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливим до правовідносин, що розглядаються, за аналогією закону застосувати норми Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року №1053/2001.

Так, відповідно до пункту 84 указаного Положення військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені з військової служби достроково: за станом здоров`я; за сімейними обставинами; у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вироком суду, що набрав законної сили.

Військовослужбовці строкової військової служби звільняються зі служби за сімейними обставинами достроково в разі виникнення в них права на відстрочку внаслідок зміни сімейних обставин під час проходження військової служби, а також у разі виникнення обставин, передбачених абзацом четвертим частини першої статті 18 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу".

У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний у триденний строк направити до відповідного військового комісаріату за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Районний військовий комісар, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення, призначає комісію, яка в десятиденний строк перевіряє сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається на розгляд обласному військовому комісару.

Обласний військовий комісар зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця строкової служби і за наявності законних підстав направити їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Після надходження документів від обласного військового комісара командир військової частини подає їх разом зі своїм висновком за підпорядкованістю до відповідного штабу для прийняття рішення. Командир військової частини на підставі одержаного дозволу звільняє військовослужбовця достроково в запас за сімейними обставинами.

Отже, зазначеною нормою передбачена можливість дострокового звільнення військовослужбовця з військової служби в запас за сімейними обставинами командиром військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.

Судом встановлено, що 20 лютого 2015 року дружина позивача ОСОБА_2 зверталась із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_2 та військової частини польової пошти НОМЕР_2 , в яку було направлено позивача для проходження військової служби, про вжиття необхідних заходів щодо звільнення від проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 , оскільки він є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, і не підлягав призову на військову службу під час мобілізації відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Листом від 25 лютого 2015 року №88 військова частина польової пошти НОМЕР_2 повідомила ОСОБА_2 про неможливість задоволення її прохання щодо звільнення від проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 . Також було запропоновано звернутися до суду із відповідною заявою щодо визнання незаконним призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 із подальшим його звільненням.

Листом від 02 березня 2015 року №299 Кіцманський ОРВК повідомив ОСОБА_2 про надіслання листа до командування військової частини польової пошти НОМЕР_2 з клопотанням позитивного розгляду рішення щодо звільнення від проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 .

Листами від 02 березня 2015 року №298 та від 19 березня 2015 року №365 Кіцманський ОРВК звертався до військової частини польової пошти НОМЕР_2 та військової частини польової пошти НОМЕР_1 , до якої на підставі наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 від 14 березня 2015 року №38 було переведено позивача, з клопотанням позитивного розгляду рішення щодо звільнення від проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 . Однак відповіді не отримав.

Відповідач військова частина польової пошти НОМЕР_1 , в якій згідно наявних у справі матеріалів та за повідомленням сторін станом на 20 травня 2015 року позивач проходить військову службу, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала. Жодних листів від неї до суду не надходило.

За таких обставин, адміністративний суд з метою повного захисту прав позивача, керуючись в тому числі принципом верховенства права, відповідно до якого за визначенням частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і в частині вимог про зобов`язання командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 прийняти рішення щодо дострокового звільнення ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з тим, що останній є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, а тому не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 69, 70, 71, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Кіцманського об`єднаного районного військового комісаріату Чернівецької області щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язати командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 прийняти рішення щодо дострокового звільнення ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 25 травня 2015 року.