Справа № 610/4527/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21.05.2015 р.Справа № 610/4527/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2015р. по справі № 610/4527/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просив суд: визнати дії відповідача по нарахуванню та виплаті йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 року не в повному розмірі протиправними; зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату вказаної допомоги в розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком.

18.03.2015 року до канцелярії суду представником Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області подано заяву про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Управлінням соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області була нарахована та виплачена ОСОБА_1 допомогу до 5 травня 2014 року в розмірі 2020 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 944 від 25.04.2014 року. Згідно банківської виписки по рахунках від 28.04.2014 року, вказане платіжне доручення було оплачене УДКСУ у Балаклійському районі Харківської області 28.04.2014 року. Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав саме 28.04.2014 року, проте до суду звернувся лише 12.11.2014 року, тобто після спливу встановленого шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, норм матеріального та процесуального права, позивач просить ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення питання, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що згідно повідомлення УСЗН Балаклійської райдержадміністрації № 4194 від 19.11.2014 року, ОСОБА_1 в квітні 2014 року нарахована та виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня в сумі 2020,00 грн. Дана виплата перерахована управлінням на пенсійний рахунок ОСОБА_1 за платіжним дорученням № 944 від 25.04.2014 року (а.с. 17).

Вказане платіжне доручення було оплачене УДКСУ у Балаклійському районі Харківської області 28.04.2014 року, що підтверджується банківською випискою по рахунках від 28.04.2014 року (а.с. 30).

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.

За висновком суду першої інстанції, позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду, що зумовило застосування судом наслідків пропущення строку звернення до суду, визначених ст.100 КАС України, та відповідно залишення адміністративного позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 12.11.2014 року із вимогами щодо визнання протиправними дій відповідача та перерахунку і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком за 2014 рік.

Згідно з ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у ст. 100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Аналіз змісту наведених норм права свідчить про те, що залишення позову без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; та з'ясування причин пропуску цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини щодо початку перебігу строку звернення до суду з даним адміністративним позовом вже були предметом з'ясування і дослідження судом; факт дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом встановлено судовим рішенням.

Так, ухвалою Балаклійського районного суду м. Харкова від 26.11.2014 року по даній справі адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем встановленого статтею 99 КАС України строку звернення до суду. (а.с. 33-34)

Разом з тим, зазначене рішення було скасовано ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року, а справу було направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду. (а.с. 64-65)

Скасовуючи ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з приписів ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зазначив, що Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області мало всі законні підставі для виплати позивачу недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня між фактично сплаченою в квітні та встановленою Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до 30 вересня поточного року. В свою чергу, позивач міг мати об'єктивну впевненість щодо належного виконання (до 30 вересня) відповідачем свого обов'язку стосовно нарахування та виплати недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня. Таким чином, позивач, діючи добросовісно, звернувся до суду з позовом 12 листопада 2014 року.

Також колегією суддів зазначено, що шестимісячний строк на звернення до суду з даним позовом повинен відраховуватися з 30 вересня 2014 року. (а.с. 64-65)

Згідно з ч.5 ст.254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Однак, Балаклійським районним судом ухвалою від 19 березня 2015 року повторно залишено позов ОСОБА_1 без розгляду, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом без поважних причин.

Таким чином, суд першої інстанції, всупереч вимогам чинного процесуального законодавства, не зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі від 17.02.2015 року, повторно залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1, що позбавило права позивача на розгляд його справи в адміністративному суді.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В Рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р. Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

Європейський Суд з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, серед іншого, скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 202, 204, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 19.03.2015р. по справі № 610/4527/14-а - скасувати.

Справу № 610/4527/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії направити до Балаклійського районного суду Харківської області для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 26.05.2015 р.