Справа № 813/2149/13-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 9827/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2013 року у справі за позовом приватного підприємства «Техкомплект» до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року приватне підприємство «Техкомплект» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач просив, враховуючи заяву про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог, скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області № від 11.12.2012 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2013 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Пустомитівському районі № від 11.12.2012 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ДПІ в Пустомитівському районі Львівської області, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що під час проведення перевірки позивача було використано акт № 943/22-3/37241554 від 19.04.2012 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період серпень 2010 року - лютий 2012 року» та встановлено завищення ПП «Техкомплект» податкового кредиту по операціях із вказаним контрагентом на суму 4395 грн. Наявність у позивача лише отриманої податкової накладної без фактичного здійснення господарської операції не може бути підставою для включення визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Тому вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість прийнято податковим органом правомірно.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а інші особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що ПП «Техкомплект» як платник податків перебуває на обліку в ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області.

11.09.2012 року ДПІ у Пустомитівському районі було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП «Техкомплект», про що складено акт № 477/150/25243560 від 11.09.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Техкомплект» вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.5, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу (далі ПК) України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 4395 грн.

27.09.2012 року відповідачем на підставі акта перевірки № 477/150/25243560 від 11.09.2012 року прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» № , яким за порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.5, п. 201.6 ст. 201 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість в сумі 6592,50 грн., у тому числі основний платіж - 4395 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 2197,50 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення - рішення № від 27.09.2012 року в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Пустомитівському районі № від 27.09.2012 року в частині застосованої штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1098,75 грн., в іншій частині податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

11.12.2012 року відповідачем на підставі акта перевірки № 477/150/25243560 від 11.09.2012 року прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» № , яким за порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.5 та п. 201.6 ст. 201 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість в сумі 5493,75 грн., у тому числі основний платіж 4395 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1098,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Техкомплект», суд першої інстанції прийшов до висновку про помилковість висновків податкового органу в частині визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість по взаєморозрахунках та господарських операціях з ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП».

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.4 ст. 198 ПК України встановлено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Як підтверджено матеріалами справи, податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за липень 2011 року та використано під час її проведення акт № 943/22-3/37241554 від 19.04.2012 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період серпень 2010 року - лютий 2012 року».

Однак, відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Тому, колегія суддів вважає, що у відповідача не було правових підстав для використання в ході проведення перевірки ПП «Техкомплект» акта № 943/22-3/37241554 від 19.04.2012 року та викладення на його підставі висновків про безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП». Такі висновки могли бути зроблені податковим органом лише на підставі дослідження первинних документів, які підтверджують здійснення господарської діяльності ПП «Техкомплект».

На підтвердження дотримання вимог п.198.3 ст. 198 ПК України щодо формування податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП» позивачем було надано копії:

договору купівлі-продажу № 14 від 15.05.2011 року, укладеного ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП» (продавець) та ПП «Техкомплект» (покупець) про поставку будматеріалів;

податкової накладної № 790 від 29.07.2011 року на суму 11094,01 грн.;

видаткової накладної № 29/07-41 від 29.07.2011 року на суму 11094,01 грн.;

платіжного доручення № 71 від 11.08.2011 року на суму 11094,01 грн.;

угоди № 77-п/2011 від 01.07.2011 року, укладеної ПП «Техкомплект» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП» (виконавець) про виконання підрядних робіт на об'єктах капітальних ремонтів замовника;

податкової накладної № 791 від 29.07.2011 року на суму 15274,03 грн.;

договірної ціни на будівництво, що здійснюється у 2011 році;

довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 за липень 2011 року;

акта № 29/07-99 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2011 року;

платіжного доручення № 74 від 03.08.2011 року на суму 15274,03 грн.;

договору № 67 про виконання капітального ремонту від 24.06.2011 року, укладеного Устянською ЗОШ І-ІІ ст. (замовник) та ПП «Техкомплект» (підрядник) про виконання капітального ремонту зовнішньої системи теплопостачання Устянської ЗОШ І-ІІ ст.;

договірної ціни на будівництво, що здійснюється у 2011 році.

Всі первинні документи оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», доказів протилежного відповідачем не подано та судом не встановлено. Крім того, наявні у справі документи свідчать про використання ПП «Техкомплект» в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності товарів та робіт, придбаних у контрагента ТзОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП» та спростовують твердження відповідача про безтоварність господарських операцій із вказаним контрагентом.

Суд першої інстанції правильно вважав, що документом, який підтверджує включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів, є податкова накладна. Позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за період, який підлягав перевірці, були надані відповідачу та суду податкові накладні, які не мають недоліків та порядок заповнення яких відповідає встановленому чинним законодавством. А відтак, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач мав право включити суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту по господарських операціях, які податковий орган вважає не реальними.

За таких обставин, висновки відповідача про безтоварність господарських операцій позивача та його контрагента ТОВ «Будівельна компанія АТР ГРУП», а також висновки про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 4395 грн. є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, наданими позивачем.

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області № від 11.12.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 5493,75 грн. є протиправним, тому правомірно скасовано судом першої інстанції

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказів, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано задовольнив позов, тому немає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2013 року у справі № 813/2149/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : О.Б. Заверуха

А.Р. Курилець