Справа № 806/986/15
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Житомир

справа № 806/986/15

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представника позивача Зайченка В.Ю., представника відповідача Байдали І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросоюз" до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 року № ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2014 року №

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки акта перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки виконання позивачем та ТОВ НВП "Український промисловий альянс" підтверджується первинними документами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та на підставі доказів наданих до матеріалів справи.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 68).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що уповноваженими особами Новоград-Волинської ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросоюз" з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з ТОВ НВП "Український промисловий альянс" за липень 2014 року, за результатами якої складно акт № 1392/22-00/31191922 від 24.10.2014 року (а.с.11-25).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ "Агросоюз" п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті завищення товариством податкового кредиту, що призвело до заниження податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 7305 грн.

13.11.2014 року на підставі висновків акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 9131,00 грн. з яких за основним платежем 7305 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1826 грн. (а.с. 10).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржував його в порядку адміністративного узгодження, за результатами якого Головним управлінням ДФС у Житомирській області 16.12.2014 року (а.с.45-49) та Державною Фіскальною Службою України 20.02.2015 року (а.с.50-53) про залишення скарг без задоволення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України), податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Положеннями п.187.1 ст.187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В той же час, у п.198.1 ст.198 ПК України зафіксовано операції, які надають право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Крім того, відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У п.198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому ислі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно зі п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням зі сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту; пункт 44.2, для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу; пункт 44.3, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1. цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її не подання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський обліку. У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський обліку і фінансову звітність в Україні" на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична і інші види звітності.

Із положень частин першої, третьої статті 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складені на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Водночас, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, та податкового кредиту.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: 1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; 2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; 3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; 4) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, недоведеність реальності здійснення юридичною особою господарських операцій свідчить про формальність первинної документації, складеної на їх підставі, що у свою чергу, позбавляє платника податків права на формування податкового кредиту.

Для підтвердження правомірності відображення в обліку та звітності операцій по господарським взаємовідносинам з ТОВ НВП "Український промисловий альянс" за липень 2014 року позивачем до перевірки та до суду, крім договору № 15/7 купівлі-продажу від 15.07.2014 року (а.с.76), договору про надання послуг № 15 від 15.07.2014 року (а.с.77), були надані акт № ОУ-0000016 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 15.06.2014 року (а.с.78), податкові накладні № 29-40 (а.с.79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 97, 99, 100), видаткові накладні № РН-0000192 - № РН-0000203 (а.с.80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96, 98, 101, 102), товано-транспортних накладні № РН-0000192 - № РН-0000203 (а.с.103-114), платіжні доручення № 1355 від 21.07.2014 року (а.с.115) та №1384 від 25.07.2014 року (а.с.116).

Як пояснив представник позивача, доставку товару (відсіву та щебеня) за договором № 15/7 купівлі-продажу від 15.07.2014 року здійснював продавець на підставі договору про надання послуг № 15 від 15.07.2014 року.

Згідно п.1.1 договору про надання послуг № 15 від 15.07.2014 року ТОВ НВП "Український промисловий альянс" (Виконавець) зобов'язується від свого імені та за свій рахунок залучити третіх осіб - перевізників для перевезення відсіву або щебеня Замовника (ТОВ "Агросоюз") на його склад; Замовник в свою чергу компенсує Виконавцю всі затрати, які той поніс в зв'язку з виконанням взятих на себе обов'язків по наданню послуг перевезення відсіву або щебеня третіми особами - перевізниками.

Суд звертає увагу, що відповідно до вказаного пункту договору, ТОВ НВП "Український промисловий альянс" надає послуги по перевезенню відсіву або щебеня, який належить ТОВ "Агросоюз".

За надані послуги Замовник зобов'язаний перерахувати всю суму компенсації в залежності від всієї перевезеної ваги відсіву та щебеня перевізниками (п.3.2 договору про надання послуг № 15 від 15.07.2014 року).

Як вбачається з товарно-транспортних накладних № РН-0000192 - № РН-0000203, перевезення товару здійснювалось 15-19, 21-25, 28, 29 липня 2014 року за замовленням ТОВ "Агросоюз" з міста Вінниця (вантажовідправник - ТОВ НВП "Український промисловий альянс") до с. Орепи Новорад-Волинського району (вантажоодержувач - ТОВ "Агросоюз") фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 на автомобілі КАМАЗ 5320 реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3, при цьому вага вантажу під час кожного перевезення складала не менше 50000 кг.

Суд звертає увагу, що:

- замовником перевезень було ТОВ "Агросоюз", а не ТОВ НВП "Український промисловий альянс", як передбачено договором про надання послуг № 15 від 15.07.2014 року;

- автомобіль та причеп не можуть мати однаковий реєстраційний номер;

- за технічними характеристиками (а.с.124), вантажопідйомність автомобіля КАМАЗ 5320 з причепом не може перевищувати 20000 кг;

- акт № ОУ-0000016 здачі прийняття робіт (надання послуг) був підписаний 15.06.2014 року, а оплата за надані послуги, згідно платіжного доручення № 1355 в сумі 17080 грн., в т.ч. ПДВ 2846 грн., відбулась 21.07.2014 року, що є порушенням п.3.2 договору про надання послуг № 15 від 15.07.2014 року, оскільки згідно вказаних товарно-транспортних накладних, все перевезення відсіву та щебеня закінчилось 29.07.2014 року;

- податкова накладна № 29, в порушення вимог п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, була складена ТОВ НВП "Український промисловий альянс" 15.07.2014 року, ще до того як відбулось надання послуг та кошти надійшли на поточний рахунок продавця;

- відповідно до пояснень ОСОБА_3, наданих працівнику податкової міліції (а.с.66-67), він в 2014 році автоперевезень не здійснював.

Як вбачається з договору № 15/7 купівлі-продажу від 15.07.2014 року:

- право власності на товар переходить від Продавця (ТОВ НВП "Український промисловий альянс") до покупця (ТОВ "Агросоюз") з моменту підписання Сторонами видаткових накладних та передачі Покупцем Продавцю належним чином оформленої довіреності на отримання товару (п.1.2);

- передача товару Покупцю здійснюється на умовах FCA - склад Продавця, шляхом завантаження Товару в автомобільний транспорт покупця, перевізника або третьої особи призначеної Покупцем (п. 2.1);

- розрахунок за поставлений Продавцем товар здійснюється Покупцем шляхом внесення 100% оплати в день передачі товару Покупцю на умовах, передбачених п.2.1 Договору (п.3.3).

Суд звертає увагу, що:

- відповідно до видаткових накладних № РН-0000192 - № РН-0000203 від 15-19, 21-25, 28, 29 липня 2014 року та пояснень представника позивача відсів та щебінь передавався не за довіреностями, що суперечить п.1.2 договору № 15/7 купівлі-продажу від 15.07.2014 року. При цьому представник відповідача пояснив, що вказані видаткові накладні підписувались після доставки товару ТОВ "Агросоюз", що є порушенням також п.2.1 договору № 15/7 купівлі-продажу від 15.07.2014 року;

- згідно платіжного доручення №1384 оплата товару в сумі 26750 грн., в т.ч. ПДВ 4458,33 грн., відбулась 25.07.2014 року, що суперечить п.3.3 договору № 15/7 купівлі-продажу від 15.07.2014 року.

Враховуючи наведене та те, що вищевказані договори та надані начебто на підтвердження їх виконання первинні документи суперечать один одному, містять недостовірну інформацію, суд не розцінює їх такими, що свідчать про реальність здійснення господарської операції щодо отримання позивачем від ТОВ НВП "Український промисловий альянс" товарів і послуг на суму 43830 грн., в т.ч. ПДВ 7305 грн., а тому вважає правомірними висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства, в результаті чого занижено ПДВ по сплаті в бюджет за липень 2014 року 7305 грн., а позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Твердження представника позивача, що ТОВ "Агросоюз" не повинен нести відповідальність за неправильне оформлення первинних документів постачальником, суд до уваги не приймає, оскільки в оформленні вищевказаних первинних документів, окрім податкових накладних, приймали участь і посадові особи підприємства.

Щодо посилання позивача на картки рахунка (а.с.26-28), журналу операцій (а.с.29-37), акту № 1324 (а.с.38-41), як на підтвердження реальності здійснення господарських операцій та використання отриманого товару в подальшому, то суд їх відхиляє як доказ, оскільки позивачем не надано належних первинних документів, які б підтверджували відображені в цих картках та журналі операції, і те, що саме отриманий від ТОВ НВП "Український промисловий альянс" був використаний на ремонт складу.

Враховуючи відмову в задоволенні позову та приписи ст.ст. 87, 94 КАС України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з позивач належить стягнути на користь Державного бюджету України судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1644,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросоюз" на користь Державного бюджету України судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1644,30 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 25 травня 2015 р.