Справа № 426/416/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пчолкін С.А.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року справа № 426/416/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 03 квітня 2015 року у справі № 426/416/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання незаконними дії посадових осіб та перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання дій посадових осіб управління щодо нарахування та виплати пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 3 групи від захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС незаконними;

зобов'язання управління до нарахувати та виплатити пенсію з 01 січня 2014 року позивачу згідно ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постраждала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС інваліду ІІІ групи у розмірі не менш 6 мінімальних пенсій за віком (основний розмір пенсії) та 50% від мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсії за шкоду здоров'ю); встановлення строку подання звіту про виконання судового рішення (а.с. 1-4).

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 03 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області задоволено частково. Визнано дії управління щодо нарахування та виплати пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду ІІІ групи від захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС незаконними; зобов'язано управління до нарахувати та виплачувати пенсію з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року позивачу згідно ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Державна пенсія особи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 30-31).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сватівського районного суду Луганської області від 03 квітня 2015 року у справі № 426/416/15-а про визнання незаконними дії посадових осіб та перерахунок пенсії та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІІ групи інвалідності, у зв'язку з захворюванням, яке пов'язане з ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5-6). Позивач знаходиться на обліку відповідача та користується правами та пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується відповідними документами, які знаходяться в матеріалах справи.

Розмір основної та додаткової пенсії пенсійним органом виплачувалась позивачу відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

На кожний рік Законом України «Про державний бюджет України» встановлюється розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, будь-який інший нормативно-правовий акт, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, відсутній.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З 03 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік», яким визначено принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсії, не внесено змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому з 01 січня 2014 року діють положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком, а щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України № 1622-VIІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67 та встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Закон України №1622-VIІ прийнято Верховною Радою України 31 липня 2014 року (набрав чинності 03 серпня 2014 року).

Отже, з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року включно, виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю необхідно проводити у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 03 серпня 2014 року - відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як інвалід ІІІ групи, має право на перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року.

Однак, при винесенні рішення по суті позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу на процесуальні обмеження, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України щодо строку звернення до суду.

Відтак, відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду (ч. 4 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом із цим, відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. При цьому, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду позивач звернувся 16 лютого 2015 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), хоча ставить питання про порушення його прав з 01 січня 2014 року, тобто за час, більший ніж як шість місяців (а.с. 1-4).

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

В позовній заяві позивачем не зазначено жодних причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 16 лютого 2015 року та поважних причин його пропущення у своїй заяві не навів, беручи до уваги приписи ст.ст. 99-100, 155, 198, 203 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та залишення позовної заяви ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання незаконними дії посадових осіб та перерахунок пенсії в частині позовних вимог з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, однак ухвалено постанову з порушенням процесуального права, у зв'язку з чим його постанова в частині задоволення позовних вимог з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року підлягає скасуванню та залишенню без розгляду позовних вимог за цей період, а в іншій частині - без змін.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 198, 203, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Сватівського районного суду Луганської області від 03 квітня 2015 року у справі № 426/416/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання незаконними дії посадових осіб та перерахунок пенсії в частині задоволення позовних вимог з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання незаконними дії посадових осіб та перерахунок пенсії за період з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року - залишити без розгляду.

В решті постанову Сватівського районного суду Луганської області від 03 квітня 2015 року у справі № 426/416/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді: І.В.Геращенко

Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова