Справа № 165/3090/14-а, 2а-165/103/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 876/666/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.А.;

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. на постанову Нововолинського міського суду Волинської обл. від 30.12.2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.12.2014р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. щодо невключення до складових заробітної плати, з якої їй нараховувалася пенсія, як державному службовцю, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати; зобов'язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця з включенням до суми заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, згідно довідки Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ Міндоходів у Волинській обл. № 3402 від 19.11.2014р. в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 15.06.2014р., з урахуванням сплачених сум; постанову суду в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання (а.с.1-7, 20).

Постановою Нововолинського міського суду Волинської обл. від 30.12.2014р. заявлений позов задоволено; визнано нечинними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. щодо відмови у включенні до заробітної плати ОСОБА_1 для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із включенням до її заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації, з урахуванням фактично отриманих сум, з 15.06.2014р., згідно довідки Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській обл. № 3402 від 19.11.2014р. в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; постанову суду звернуто до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць (а.с.27-28).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл., який, покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.35-37).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід враховувати виплати, які входять до структури заробітної плати та які передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу». Оскільки матеріальна допомога є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, тому вона не включається до заробітку, що враховується під час призначення пенсії державним службовцям.

Окрім того, зазначає, що відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час прийняття рішення та його оскарження) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» (у відповідній редакції).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 07.02.2011р., позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності ІІ група від загального захворювання відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (а.с.11-12, 15).

Загальний стаж роботи позивача складає 32 років 00 місяців 03 дні, в тому числі стаж роботи на посаді державного службовця - 23 роки 5 місяців 11 днів (а.с.16-19).

Відповідно до довідки Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській обл. № 3402 від 19.11.2014р. позивачу за періоди з лютого 2006 року по січень 2011 року виплачені матеріальні допомоги на оздоровлення і на соціально-побутові потреби, проведена індексація заробітної плати, на виплачені суми допомоги та індексації нараховані та утримані страхові внески (а.с.9-10).

Також листом Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. № 207/Я-01 від 01.12.2014р. відмовлено позивачу у перерахунку пенсії із врахуванням сум виплачених матеріальних допомог та індексації (а.с.8, 11-12).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплати, доходу), на які відповідно до вказаних Законів нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці, при цьому враховується основна і додаткова заробітна плата, визначена Законом України «Про оплату праці».

Таким чином, матеріальна допомога враховується під час обчислення середнього заробітку, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому остання повинна враховуватися при обчисленні пенсії державного службовця.

З врахуванням ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) позивач має право на перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від середнього заробітку.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на соціально-побутові потреби, індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, твердження відповідача про те, що матеріальні допомоги та індексація, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу надано пенсійним органом положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В частині вимог, які стосуються індексації заробітної плати, колегія суддів враховує, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р.).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч.2 ст.2 Закону України «Про оплату праці»).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з пп.2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затв. наказом Держкомстату України № 5 від 13.01.2004р.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати.

Окрім того, стосовно твердження відповідача про призначення пенсії державним службовцям в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до ст.37 Закону України «Про державну службу» внесено зміни щодо визначення розміру пенсії державним службовця - 70 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Таким чином, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не під час звернення із заявою про перерахунок (або у момент самого перерахунку) вже призначеної пенсії.

Також спірні щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі протягом невизначеного періоду часу, а тому у разі виникнення підстав для перерахунку розмірів пенсії визначається лише дата, з якої особа має право на її перерахунок чи отримання пенсії у певному розмірі. Обмеження періоду, протягом якого суб'єкт владних повноважень має здійснювати обчислення пенсії відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам ст.19 Конституції України.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Разом з тим, з огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця, однак в резолютивній частині помилково визнав дії Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. нечинними, хоча за змістом тексту рішення висновки суду торкалися саме протиправності дій пенсійного органу.

Оскільки судом першої інстанції обрано вірний спосіб захисту порушеного права позивача, вказане уточнення не впливає на правильність вирішення заявленого позову, а тому підстави для скасування чи зміни судового рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську Волинської обл. на постанову Нововолинського міського суду Волинської обл. від 30.12.2014р. в адміністративній справі № 165/3090/14-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська