Справа № 818/3710/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р.Справа № 818/3710/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Антонюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2015р. по справі № 818/3710/14

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області (далі - відповідач, РВ ФДМУ по Сумській області), в якому просив визнати нечинним наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області від 26.11.2014 року №166-К "Про дисциплінарне стягнення".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2015р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області від 26.11.2014 р. № 166-К "Про дисциплінарне стягнення".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 139, 149, Кодексу законів про працю України, ст.ст. 5, 10 Закону України "Про державну службу", п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.10 Загальних правил поведінки державного службовця, п. 45 розділу 1 Інструкції з діловодства у регіональному відділенні та ст. ст. 7, 10, 159, 166 КАС України, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У судовому засіданні позивач та відповідач підтримали свої правові позиції по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що начальником відділу контролю та аудиту ОСОБА_3 та начальником відділу персоналу, організаційного забезпечення, по роботі зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю Ревенко Л.О. 31 жовтня 2014 року на ім'я начальника РВ ФДМУ по Сумській області складені доповідні записки, в яких зазначалось про прояви неповаги до співробітників регіонального відділення, зухвалу та неетичну поведінку ОСОБА_1

Заступником начальника відділу персоналу, організаційного забезпечення, по роботі зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю Куриленко Л.В. 20.11.2014 р. на ім'я начальника РВ ФДМУ по Сумській області була складена службова записка, зареєстрована за вхідним номером 391, в якій повідомлялось, що 04.11.2014 р. в присутності начальника відділу оцінки майна Білоус І.М., головного спеціаліста цього ж відділу Пониклої О.А. та головного спеціаліста-юрисконсульта Ладиченко О.М. позивача ознайомлено з доповідними записками від 31.10.2014 р. щодо її неетичної поведінки. При ознайомленні ОСОБА_1 вголос прочитала доповідні та резолюцію, яка зобов'язувала до 05.11.2014 р. надати пояснення, свій підпис про ознайомлення нічим не мотивуючи не поставила.

З 05.11.2014 р. по 17.11.2014 р. позивач перебувала на лікарняному, але приступивши до роботи 17.11.2014 р., впродовж наступних трьох робочих днів, доручення начальника щодо надання пояснень з приводу фактів, викладених в доповідних записках від 31.10.2014 р., не надала. 19.11.2014 р. ОСОБА_1 попросила ознайомитись з указаними доповідними та отримавши їх, вийшла із кабінету, зауваживши, що вони розписані на неї.

Враховуючи наведені обставини, в службовій записці від 20.11.2014 р. вх. № 391 зазначалось, що ОСОБА_1 порушено п. 45 розділу І Інструкції з діловодства у регіональному відділенні ФДМУ по сумській області ("Резолюції начальника регіонального відділення, заступників начальника регіонального відділення, є обов'язковими для виконання"), затвердженої Наказом № 276 від 17.07.2012 р. та п. 4.3.1 Положення про відділ оцінки майна, затвердженого 07.03.2012 р. ("Невчасне або неякісне виконання доручень начальника регіонального відділення").

Водночас, 20.11.2014 р. позивачем також була складена службова записка, зареєстрована за вхідним номером 393, в якій ОСОБА_1 зазначала, що грубе і неповажне ставлення під час вручення 04.11.2014 р. доповідних записок Ревенко Л.О. та ОСОБА_3 від 31.10.2014 р., спричинило різке погіршення стану її здоров'я та, як наслідок, перебування на лікарняному в період з 05.11.2014 р. по 14.11.2014 р. При спробі ознайомитись зі згаданими доповідними 19.11.2014 р. в кабінеті Куриленко Л.В. та отримати їх під підпис, з'ясувалось, що ці доповідні не зареєстровані. В зв'язку з цим, доповідні записки від 31.10.2014 р. позивач залишила у відділі персоналу, організаційного забезпечення, по роботі зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю.

В доповнення до згаданої службової записки, 21.11.2014 р. ОСОБА_1 зазначила, що 04.11.2014 р. її не знайомили зі змістом доповідних записок від 31.10.2014 р., в чому саме полягає неетична поведінка по відношенню до ОСОБА_9 їй не відомо. Також, позивач зазначила, що п. 4.3.1 Положення про відділ оцінки майна, про порушення якого зазначено в службовій записці Куриленко від 20.11.2014 р., стосується персональної відповідальності начальника відділу оцінки майна за невчасне або неякісне виконання доручень начальника регіонального відділення, а не її, як головного спеціаліста цього відділу.

26 листопада 2014 р. заступником начальника відділу персоналу, організаційного забезпечення, по роботі зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю Куриленко Л.В. була подана службова записка, зареєстрована за вхідним номером 406, в якій повідомлялось, що ОСОБА_1 станом на 25.11.2014 р. не надала пояснень стосовно обставин, викладених в доповідних записках Ревенко Л.О. та ОСОБА_3 від 31.10.2014 р., на виконання резолюції, вчиненої на цих доповідних, а інформація, викладена позивачем у службових записках від 20.11.2014 р. та 21.11.2014 р., є не достовірною, що свідчить про порушення вимог ст.ст. 5, 10 Закону України "Про державну службу", п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.10 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених Наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2010 р. за № 1089/18384, та ст. 139 КЗпП України.

На підставі вказаної службової записки 26.11.2014 р. був прийнятий Наказ № 166-к (а.с. 16), яким за порушення вимог ст.ст. 5, 10 Закону України "Про державну службу", ст. 139 КЗпП України, пп. 2.4, 2.5, 2.10 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених Наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2010 р. за № 1089/18384, за невиконання доручення начальника регіонального відділення та відповідно до ст. 147 КЗпП України, ст. 18 Закону України "Про правила етичної поведінки", ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено премії за листопад 2014 р.

Позивач, не погодившись з наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області від 26.11.2014 року №166-К "Про дисциплінарне стягнення", звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при виданні оскаржуваного наказу суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За загальними правилами законодавства, дисциплінарна відповідальність є різновидом юридичної відповідальності, що полягає в накладенні передбачених законом дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни. Дисциплінарна відповідальність є індивідуальною.

Згідно ст.ст. 5, 10 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Пунктами 2.4, 2.5, 2.10 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених Наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2010 р. за № 1089/18384 передбачено, що державний службовець повинен сумлінно виконувати свої посадові обов'язки, дотримуватися високої культури спілкування, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, інших осіб, з якими у нього виникають відносини під час виконання своїх посадових обов'язків. Державний службовець зобов'язаний не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам суспільства та держави чи негативно вплинути на його репутацію. Державний службовець має з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, їх об'єднань, а також юридичних осіб, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування (уникати нецензурної лексики, не допускати використання підвищеної інтонації під час спілкування), не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати прояви бюрократизму, відомчості та місництва, нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця. Державний службовець зобов'язаний своєчасно і точно виконувати рішення органів державної влади чи посадових осіб, розпорядження і вказівки своїх керівників.

Згідно ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни, згідно ст. 147 згаданого Кодексу, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до статті 149 Кодексу законів про працю України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави вважати, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни роботодавцем вимагається письмове пояснення. Тобто факт вимагання від порушника письмових пояснень має передувати факту застосування дисциплінарного стягнення, в даному випадку - оголошення догани.

Згідно п. 4.6 Загальних правил поведінки державного службовця, за порушення правил етичної поведінки державні службовці несуть відповідальність відповідно до статті 18 Закону України "Про правила етичної поведінки", якою визначено, що порушення особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правил етичної поведінки, визначених цим Законом, тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, кримінальну та матеріальну відповідальність з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб, визначених Конституцією і законами України.

Колегія суддів вважає, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення відповідачем не було враховано вищезазначеного та порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень та вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу від 26.11.2014 р. № 166-К "Про дисциплінарне стягнення" не дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачений Кодексом законів про працю України з огляду на наступне.

Як свідчать письмові докази, дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 було застосовано за невиконання доручення начальника регіонального відділення, а саме: не надання пояснень згідно резолюції на доповідних записках від 31.10.2014 р., та зухвалу і неетичну поведінку, а також прояви неповаги до співробітників регіонального відділення.

В якості доказів обґрунтованості і законності оскаржуваного наказу та наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення до позивача, РВ ФДМУ по Сумській області надало суду копії доповідних записок ОСОБА_3 та Ревенко Л.О. від 31.10.2014 р. (а.с. 17-18), акт від 04.11.2014 р. про ознайомлення ОСОБА_1 з цими доповідними (а.с. 18) та службові записки Куриленко Л.В. від 20.11.2014 р. (вхідний номер 391) і від 26.11.2014 р. (вхідний номер 406) (а.с. 21, 23-24).

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що згідно Інструкції з діловодства у регіональному відділенні Фонду державного майна України по Сумській області, затвердженої Наказом Регіонального відділення ФДМУ по Сумській області № 276 від 17.07.2012 р., не передбачена реєстрація доповідних записок, оскільки вказана інструкція є локальним нормативним актом і не повинна суперечити Типовій інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242, відповідно до положень якої доповідні записки ОСОБА_3 та Ревенко Л.О. від 31.10.2014 р. підлягають реєстрації службою діловодства РВ ФДМУ по Сумській області та передачі у визначеному порядку для виконання відповідальній особі, після їх розгляду керівництвом та проставлення відповідної резолюції.

Проте, наявні в матеріалах справи копії доповідних записок ОСОБА_3 та Ревенко Л.О. від 31.10.2014 р., не містять резолюції начальника регіонального відділення та не були зареєстровані службою діловодства. Також, в матеріалах справи відсутні належні докази передання згаданих доповідних записок на виконання ОСОБА_1

Крім того, в порушення вимог ст. 149 Кодексу законів про працю України, РВ ФДМУ по Сумській області перед застосуванням дисциплінарного стягнення не зажадало від ОСОБА_1 письмових пояснень.

Посилання відповідача на службову записку позивача від 20.11.2014 р. не можуть розцінюватись письмовими поясненнями перед застосуванням дисциплінарного стягнення, оскільки зі змісту наказу, яким оголошена догана, вбачається, що підставою для застосування стягнення є службова записка Куриленко Л.В. від 26.11.2014 р. (а.с. 23-24). Тобто, письмових пояснень від ОСОБА_1 уповноважений орган РВ ФДМУ по Сумській області зобов'язаний був зажадати після отримання вказаної службової записки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ від 26.11.2014 р. № 166-К "Про дисциплінарне стягнення" прийнятий відповідачем всупереч ч. 3 ст. 2 КАС України та є таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість, відповідачем не надано достатніх доказів в обґрунтування заперечень. Таким чином, відповідачем в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не обґрунтовано правомірність прийнятого наказу.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року по справі № 818/3710/14 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2015р. по справі № 818/3710/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2015 р.