Справа № 826/3623/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 травня 2015 року 15:58 справа №826/3623/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними і скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі), в якому просить: 1) визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми "Ф" від 22 жовтня 2014 року №23684-25; 2) визнати протиправним та скасувати рішення від 22 жовтня 2014 року №1687/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3623/14, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 15 квітня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача до суду не прибув, у зв'язку із чим на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві (правонаступником якої є відповідач) надіслано позивачу податкову вимогу форми "Ф" від 22 жовтня 2014 року №23684-25, якою повідомлено ОСОБА_1, що станом на 21 жовтня 2014 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становить 7 500 000,00 грн., у тому числі за основним платежем - 6 000 000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 500 000,00 грн., та попереджено, що, починаючи з 21 жовтня 2014 року, на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності, і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, поширюється право податкової застави, та вимагається терміново погасити суму податкового боргу.

Відповідно до рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві №1687/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 22 жовтня 2014 року на підставі статті 89 Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності ОСОБА_1, а у разі, якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому.

Зазначені податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу прийняті на підставі акта про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 11 серпня 2014 року №887/26591702 (далі по тексту - акт перевірки).

Як видно зі змісту акта перевірки, у порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, поданої ОСОБА_1 За результатами перевірки встановлено, що розмір податку на доходи фізичних осіб, зазначеного платником податку у податковій декларації, є меншим ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження податкового зобов'язання на 6 000 000,00 грн., та зроблено висновок про порушення позивачем підпункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: при поданні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік не підтверджено документально суму доходу від продажу нерухомого майна.

Позивач не погоджується із вказаними вище податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, у зв'язку з відсутністю у нього податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, а висновки акта перевірки про порушення підпункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України є безпідставними.

Відповідач письмового заперечення проти позову та відповідних доказів до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України встановлює, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Таким чином, необхідною підставою для надсилання податкової вимоги та опису майна у податкову заставу є наявність у платника податкового боргу.

При цьому за визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З урахуванням відсутності доказів визначення ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на підставі відповідного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що сумою податкового боргу відповідач вважає несплачену у встановлений строк суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, самостійно визначеної позивачем у податковій декларації.

Так, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 через уповноваженого представника подано до ДПІ у Шевченківському районі податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік (далі по тексту - податкова декларація).

У рядку 01 "Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу" колонки 1 розділу ІІ податкової декларації задекларовано суму нарахованого (виплаченого) доходу від операцій з продажу об'єктів нерухомого майна у розмірі 120 000 000,00 грн.; у рядку 08 колонки 1 розділу V "Сума загального річного оподатковуваного доходу" задекларовано суму у розмірі 120 000 000,00 грн.; сума податку, що підлягає сплаті або підлягає поверненню, не визначена.

Згідно з додатком 2 до податкової декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого (рухомого) майна та/або від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) та/або в результаті прийняття у спадщину чи дарунок майна" ОСОБА_1 здійснив операції з продажу об'єкта нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 4 320, кВ. м. по АДРЕСА_1, та отримав суму доходу у розмірі 120 000 000,00 грн.; при цьому сума податку на доходи фізичних осіб позивачем не визначалась.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у податковій декларації ОСОБА_1 не визначав самостійно суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що свідчить про відсутність у межах спору податкового боргу, у зв'язку із несплатою грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації.

Одночасно відповідач, встановивши в акті перевірки факт заниження позивачем податкового зобов'язання на суму 6 000 000,00 грн., відповідного податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання на суму 6 000 000,00 грн. та на суму 1 500 000,00 грн. штрафних санкцій не приймав. Докази на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд звертає увагу, що ДПІ у Шевченківському районі не доведено факту виникнення у ОСОБА_1 суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у сумі, що вказана в оскаржуваній податковій вимозі, а саме 7 500 000,00 грн., у тому числі за основним платежем - 6 000 000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 500 000,00 грн.

Враховуючи викладене, сума податкового боргу фактично визначена відповідачем самостійно, що суперечить нормам Податкового кодексу України, які регулюють порядок та підстави виникнення податкового боргу; на думку суду, акт перевірки не є підставою для виникнення суми податкового боргу у випадку відсутності узгодження податкового зобов'язання.

Крім того, суд зазначає, що встановлені в акті перевірки порушення позивачем підпункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України в частині не підтвердження документально суми доходу від продажу нерухомого майна, не є підставою для визначення суми податкового зобов'язання, оскільки порушень під час оподаткування операцій з продажу нерухомого майна відповідачем не встановлено.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що податкова вимога форми "Ф" від 22 жовтня 2014 року №23684-25, та рішення №1687/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 22 жовтня 2014 року прийняті з порушенням порядку, встановленого Податковим кодексом України, відтак, є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Шевченківському районі не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві форми "Ф" від 22 жовтня 2014 року №23684-25.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві №1687/26-59-25-01-14 про опис майна у податкову заставу від 22 жовтня 2014 року.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко