Справа № 606/1676/14а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 р. Справа № 8304

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Дяковича В.П.,
суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 року по справі № 606/1676/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким просив зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.02.2014 року.
Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено: зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області призначити позивачу пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06 лютого 2014 року.
Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі покликається на те, що управління не має правових підстав для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю даних про період перебування на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 17 травня 1988 року по 18 червня 1988 року, а також не вказано конкретні дні виїзду у зону відчуження і назву населеного пункту.
У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.
Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 3), що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 15 липня 2009 року Тернопільською обласною державною адміністрацією взамін втраченого посвідчення серії НОМЕР_2 , про що свідчить штамп про перереєстрацію від 29.07.1997 року (а.с.7).
6 лютого 2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та подав вищевказані документи.
Рішенням комісії управління Пенсійного фонду України у в Теребовлянському районі Тернопільської області від 5 травня 2014 року позивачу відмовлено в призначенні такої пенсії у зв`язку з відсутністю даних про період перебування на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 17 травня 1988 року по 18 червня 1988 року, а також не вказано конкретні дні виїзду у зону відчуження і назву населеного пункту.
Колегія суддів не погоджується з такими діями відповідача з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 років, встановленого для одержання державних пенсій: учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС , які працювали у зоні відчуження у 1988 році - не менше 30 календарних днів.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
На виконання цього положення позивачем подано копію довідки Тернопільського автотранспортного підприємства 16127 від 16 лютого 1996 року № 1-27-62, згідно якої позивач з 17 травня по 18 червня 1988 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Чорнобилі. За 32 дні роботи в зоні відчуження йому виплачена заробітна плата в 2-х кратному розмірі (а.с.14). На підставі цієї довідки комісією при Тернопільській обласній державній адміністрації було повторно підтверджено статус позивача як учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (категорія 3).
Із відомостей нарахування зарплати водіям колони № 5 на 1988 рік Тернопільського автотранспортного підприємства 16127 вбачається, що позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Чорнобилі (а.с.10-13).
Статтею 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.
Твердження відповідача про те, що позивач не має права на призначення пенсії з зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з відсутністю даних про період перебування на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 17 травня 1988 року по 18 червня 1988 року, а також не вказано конкретні дні виїзду у зону відчуження і назву населеного пункту є безпідставними, оскільки позивачем надана довідка, яка підтверджує його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 17 травня 1988 року по 18 червня 1988 року. Днями виїзду позивача у зону відчуження є весь період його перебування протягом 32 днів в зоні відчуження у м. Чорнобиль.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06 лютого 2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 року по справі № 606/1676/14-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич