Справа № 814/3633/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р. Справа № 814/3633/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.
при секретаріБерекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення від 10.11.2014 року № 504070000/2014/000021/2, картки відмови від 10.11.2014 року № 504070000/2014/00051, -

встановиЛА:

До суду з адміністративним позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (далі - Позивач) до Миколаївської митниці Міндоходів (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10.11.2014 р. № 504070000/2014/000021/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.11.2014 р. № 504070000/2014/000051, прийняті митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

Суд першої інстанції своєю постановою від 09 лютого 2015 року адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів від 10.11.2014 р. № 504070000/2014/000021/2, прийняте митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.11.2014 р. № 504070000/2014/000051, прийняту митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

Миколаївська митниця ДФС не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Миколаївська митниця ДФС посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

До канцелярії Одеського апеляційного адміністративного суду разом з апеляційною скаргою надійшло клопотання відповідача про заміну сторону у справі з Миколаївська митниця Міндоходів на Миколаївська митниця ДФС, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" було реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби. Таким чином, правонаступником Миколаївської митниці Міндоходів є Миколаївська митниця ДФС.

Судова колегія, дослідивши надані представниками відповідача документи ухвалила, клопотання задовольнити та здійснити в порядку ст.55 КАС України заміну відповідача на його правонаступника, а саме Миколаївську митницю ДФС.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.01.2014 р. між позивачем та компанією "CNHІ International SA" (Швейцарія) укладено контракт поставки № UA-EAC-EUR-2014 на загальну суму 20000000,00 євро. Продавець зобов'язався продати, а покупець купити товар в межах цього контракту згідно окремих додатків, що укладаються між сторонами. Конкретні умови та терміни поставки товару визначаються у відповідних додатках до контракту, а ціна за одиницю товару вказується в специфікаціях.

16.10.2014 р. між позивачем та компанією "CNHІ International SA" було укладено специфікацію № 12 до контракту № UA-EAC-EUR-2014, відповідно до якої сторони домовились про поставку, окрім іншого, 2 одиниць жаток зернових до комбайну New Holland, модель 20GHCP (ширина захвату 6,1 м), нові, без транспортного візку, на умовах поставки - EXW Плоцьк, Польща за ціною 5000,00 євро за одиницю.

04.11.2014 р. по надходженню на територію України 1 одиниці жатки New Holland, модель 20GHCP (ширина захвату 6,1 м), позивач подав митну декларацію № 504070000/2014/006041, в якій зазначив ціну товару 5000,00 євро.

З урахуванням цієї митної вартості, позивачем самостійно було обраховано митні платежі в сумі 17819,51 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав: митну декларацію, декларацію митної вартості від 04.11.2014 р., контракт поставки № UA-EAC-EUR-2014, додаток від 16.10.2014 р. № 12 до контракту, специфікацію № 12 до контракту, рахунок-фактуру від 29.10.2014 р. № FTCNH140262270, договір на перевезення вантажів від 30.05.2014 р. № 9, довідку ТОВ "Новтранс" про транспортні витрати від 30.10.2014 р. № 002, договір про імпортування та дистрибуцію від 01.05.2014 р., сертифікат дистриб'ютора.

04.11.2014 р. відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомлялося, що подані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. На підставі ст. 53 МК України відповідач витребував від позивача додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (пакування, страхування, транспортних витрат), а також бухгалтерські документи, передбачені розділом 4 договору від 30.05.2014 р. № 9 на перевезення вантажу; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товарів або сировини; 3) копію декларації країни відправлення та митні документи, передбачені п. 8.4 контракту; 4) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом від 07.11.2014 р., на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи: банківську контр-гарантію, відповідь банку, витяг з прайс-листа, копію митної декларації країни відправлення, відповідь контрагента, бухгалтерські документи. Позивач надав також обґрунтовані пояснення на лист відповідача.

Листом від 10.11.2014 р. позивач повідомив про неможливість надання виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця щодо відчуження ідентичних товарів, довідкової інформації щодо вартості ідентичних товарів у країні-експортері, розрахунку ціни.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 10.11.2014 р. № 504070000/2014/000021/2 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), не застосовується на підставі ч. 1 п. 4 ст. 58 МК України. У наданих документах наявні розбіжності та неточності. Основою для визначення митної вартості є вартість операції з ідентичними товарами за рівнем 13351,00 євро за одиницю (митна декларація від 03.09.2014 р. № 205070000/2014/34921).

Таким чином, Миколаївською митницею було визначена митна вартість товару позивача в сумі 13351,00 євро, замість задекларованих ним самостійно 89097,52 євро.

Крім того, старшим державним інспектором Чеботарьовим Ю.В. винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 10.11.2014 р. № 504070000/2014/000051 з підстав порушення п. 6 ст. 54 МК України.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1-2 ст. 53 МК України вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Крім того, це узгоджується з проголошеними в ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, дозволяє стверджувати, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали їй можливість перевірити числові значення складових митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив три підстави того, що метод за ціною договору не застосовується до товару позивача: 1) розбіжність між витягом з прайс-листа від 01.10.2014 р. з надання спеціальної пропозиції для дилерів та умовами розділу 3 додатку 9 договору про імпортування та дистрибуцію від 01.05.2014 р. (оцінюваний товар відсутній у списку узгодженої продукції, що підпадає під дію договору);

2) в наданих документах відсутня інформація щодо вартості транспортних витрат при подачі порожнього транспортного засобу до місця завантаження. Відповідно до рахунку на оплату від 03.11.2014 р. № 283 невірно проведений розрахунок відповідної частини транспортних витрат; 3) розбіжності між інформацією у митній декларації країни відправлення від 30.10.2014 р. та інформацією інвойсу від 29.10.2014 р. (відсутній інвойс на частину заявленого вантажу у декларації країни відправлення, а саме комбайну ТС 5080); 4) декларантом не надано документи, які спростовують вплив пов'язаності осіб на ціну товару.

З даного приводу слід зазначити, що товар, який підлягав митному контролю, був придбаний на підставі контракту поставки від 10.01.2014 р. № UA-EAC-EUR-2014 та специфікації від 16.10.2014 р. № 12, а не за договором про імпортування та дистрибуцію від 01.05.2014 р. Довідка про транспортні витрати, яку надав позивач під час процедури митного оформлення товару, містить необхідну інформацію щодо складових митної вартості, зокрема витрати на перевезення до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, повідомлення про те, що страхування товару не здійснювалось. У митній декларації країни відправлення вказана загальна вартість за комбайн і жниварку, але постачальник надав відповідь, в якій зазначена вартість кожного товару окремо і вартість жниварки співпадає з інвойсом. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували пов'язаність позивача з постачальником.

Постачальником товару є безпосередньо його виробник - компанія CNHІ International SA, яка є відомим світовим концерном з виробництва сільськогосподарської, будівельної та промислової техніки.

Позивач має прямий договір з виробником товару. Враховуючи обсяги постачання, сезонність та акційні знижки для дилерів, позивач придбав товар по більш низькій ціні.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем ціни товару, оскільки іншим імпортером задекларовано подібний товар за більшою ціною, не знайшли правового обґрунтування, оскільки суперечить наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, а отже задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення від 10.11.2014 року № 504070000/2014/000021/2, картки відмови від 10.11.2014 року № 504070000/2014/00051.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення від 10.11.2014 року № 504070000/2014/000021/2, картки відмови від 10.11.2014 року № 504070000/2014/00051, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк