Справа № 813/726/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 876/7372/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника відповідача Яремко Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком Центр» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком Центр» до Державної податкової інспекції у Кам'янка - Бузькому районі Львівської області, головного державного податкового ревізора - інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової служби у Кам'янка-Бузькому районі Яремко Є.І. про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроком Центр» (надалі - ТзОВ «Агроком Центр») звернулося до суду з адміністративним позовом в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило: визнати незаконними дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області ДПС щодо складання 15.01.2013 року акту №1/15-20/38141600 про результати камеральної перевірки задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість; визнати незаконними дії посадових осіб ГДПРІ відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області ДПС Яремко Є.І. щодо перевищення наданих законом службових повноважень під час проведення камеральної перевірки; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2013 року; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області ДПС щодо: безпідставного встановлення в акті про результати камеральної перевірки порушення позивачем Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість та безпідставного збільшення позивачу розміру податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 204843 грн. та нарахуванні штрафних санкцій в сумі 102421,5 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що під час здійснення камеральної перевірки податкової звітності позивача, відповідачами використано інформацію з бази даних та результати позапланової виїзної перевірки позивача від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2012 року. Зобов'язання, яке стало підставою для складання спірного акту є неузгодженим, оскільки позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення. Вважає протиправним податкове повідомлення-рішення винесене за результатами проведеної камеральної перевірки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що податковим органом при проведенні камеральної перевірки позивача та винесенні податкового повідомлення-рішення не порушено норм чинного податкового законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТзОВ «Агроком Центр» подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.2013 року ГДПРІ відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової служби у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області ДПС Яремко Є.І. проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2012 року ТзОВ «Агроком Центр», про що складено акт №1/15-20/38141600.

В Акті перевірки податковий орган зазначає, що позивачем не було відображено в податковій декларації з ПДВ за листопад 2012 року нарахування ТзОВ «Агроком Центр» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2012 року в сумі 204843 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення від 07.02.2013 року № .

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності порушень вимог податкового законодавства при проведенні камеральної перевірки та про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Проте, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю таких висновків з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 19.12.2012 року ТзОВ «Агроком Центр» було подано до податкового органу декларацію з ПДВ за листопад 2012 року.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України до повноважень органів державної податкової служби віднесено проведення перевірок платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Законодавчим актом, що регламентує порядок, строки, види та підстави проведення перевірок, а також оформлення їх результатів є Податковий кодекс України, який, в свою чергу, містить, як загальні, так і спеціальні норми. При цьому, спеціальні норми регулюють відносини у сфері справляння окремих податків і зборів, відповідно порядок адміністрування кожного з них та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю цих податків і зборів.

Право на проведення органами державної податкової служби камеральних перевірок встановлено пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, у відповідності до якого камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Разом з тим, названий пункт є складовою статті, включеної до Розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України, у зв'язку з чим визначає саме порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Між тим, позивач звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій відповідача та висновків акту, скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод. Дане право закріплене і в частині 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 2 та пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, що породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливає на його права та обов'язки.

В розрізі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин, які б свідчили про порушення прав позивача у зв'язку із складанням акту перевірки.

Разом з тим, у відповідності до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, результатом реалізації повноважень податкового органу є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків, як наслідок, правомірність визначення ним грошових зобов'язань, зокрема, правова природа визначення понять «грошове зобов'язання платника податків» та «пеня» входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами такої перевірки.

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій податкового органу з проведення камеральної перевірки Товариства та складанння акту від 15.01.2013 №1/15-20/38141600, оскільки відповідач діяв правомірно та в межах чинного законодавства,

Стосовно прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегія зазначає наступне.

Як встановлено судом, за результатами акту камеральної перевірки проведеної відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 07.02.2013 року № .

Податковий орган зазначає, що порушення, які лягли в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення полягають у відсутності відомостей у податковій звітності про штрафні санкції та зобов'язання, що були донараховані відповідачем при проведенні документальної перевірки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зобов'язання, які виникли внаслідок проведення документальної перевірки були узгодженими на час подання позивачем декларації, відтак такі відомості повинні були відображені у декларації з ПДВ за листопад 2012 року.

З матеріалів справи слідує, що працівниками ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТзОВ «Агроком Центр» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2012 року, якою встановлено порушення п.п. «а» п.185.1 ст.185, «б» п.187.1 ст.187, п.201.6 ст.201, п.201.10 ст.201 ПК України, а саме: занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2012 року в сумі 108917 грн.; порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4 ст.204 ПК України, а саме: занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за вересень в сумі 173562 грн. та завищено від'ємне значення річниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за вересень 2012 року на 204843 грн, за результатами якої складено Акт №373/22-00/38141600 від 19 листопада 2012 року.

На підставі акту перевірки 10.12.2012 року ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі прийнято податкові повідомлення-рішення: № (форми «Р»), яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 353099,00 грн., в т. ч. основний платіж - 282479,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 70620,00 грн.; № (форми «В4»), яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 204843,00 грн., які були отримані позивачем 15.12.2012 року.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп..54.3.1 -54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючог органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення у будь-яких момент після отримання такого рішення.

При звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішення законної сили.

У випадку визначення податкового зобов'язання платника податків податковим органом, такий платник податків повинен сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів після отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному або в судовому порядку - протягом 10 днів після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження.

Враховуючи дату отримання податкового повідомлення-рішення (15.12.2012 року), колегія суддів вважає, що у ТзОВ «Агроком Центр» не закінчився як 10 - денний строк наданий позивачеві на оскарження рішення, так і 10 денний строк надаланий на сплату зобов'язання.

Відтак, у декларації за листопад 2012 року ТзОВ «Агроком Центр» правомірно не задекларувало зменшення від'ємного значення в сумі 204843,00 грн.

Крім того, 25.12.2012 року ТзОВ «Агроком Центр» оскаржено дані податкові повідомлення-рішення, при цьому податковому органу було надано копію позовної заяви, яка була отримана 28.12.2012 року.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвала про відкриття провадження від 15.01.2013 року про оскарження податкових повідомлень-рішень від 10.12.2012 року надійшла до відповідача 23.01.2013 року.

Згідно п. 4.4. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 12 березня 2014 року встановлено, що відповідачем порушено порядок внесення відповідних даних про податкові повідомлення-рішення № та № до реєстру податкових повідомлень-рішень, оскільки сума вищезазначених грошових зобов'язань виведена з Реєстру виданих податкових повідомлень-рішень 25 грудня 2012 року та занесена до окремого реєстру неузгоджених зобов'язань 25.12.2012 року, незважаючи на те, що ухвала про відкриття провадження у справі за позовом, в якому оскаржено ці податкові повідомлення-рішення постановлена Львівським окружним адміністративним судом лише 15 січня 2013 року та отримана відповідачем 23 січня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що податковому органу на час проведення перевірки та на час винесення податкового повідомлення-рішення було відомо про неузгодженість податкового зобов'язання визначеного в податкових повідомленнях-рішеннях № та № від 10.12.2012 року

Беручи до уваги наведені факти колегія приходить до висновку щодо передчасного винесення податкового повідомлення - рішення та протиправного нарахування позивачу повторно суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки визначення зобов'язання було здійснене контролюючим органом до настання строку погашення узгодженого грошового зобов'язання.

Крім того, в процесі апеляційного розгляду встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2013 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 18.06.2014 року податкові повідомлення-рішення від 10.12.2012 року № та № скасовано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що приймаючи податкове повідомлення - рішення від 07.02.2013 року № , відповідач повторно притягнув ТзОВ «Агроком Центр» до фінансової відповідальності за одне і те ж саме порушення податкового законодавства шляхом включення суми 204843,00 грн. в податкове повідомлення-рішення від 07.02.2013 року № .

Враховуючи наведені вище обставини та правові норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність визначення податковим органом позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком Центр» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі № 813/726/13-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком Центр» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.Я. Качмар

А.Р. Курилець