Справа № 2а/0570/13300/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2015 р. м. Київ К/800/14689/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Донецької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури про скасування рішення, за касаційною скаргою Донецької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Донецької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури (далі Комісія) про скасування рішення відповідача від 24 вересня 2012 року про порушення дисциплінарного провадження (далі спірне рішення).

В обґрунтування позову посилався на те, що рішення відповідача не узгоджуються з вимогами закону і винесено з перевищенням повноважень Комісії, порушує його права, а тому ОСОБА_4 просив про його задоволення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, позов задоволено та скасовано спірне рішення.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суди виходили з того, що у Комісії не було законних підстав для винесення спірного рішення та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому дії та рішення відповідача не ґрунтуються на вимогах закону.

Проте до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм процесуального права, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В свою чергу, у відповідності до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Публічна служба, за визначенням пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (чинного на час винесення спірного рішення, далі Закон № 5076-VІ).

За правилами частини першої статті 5 цього Закону адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

При цьому, згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною першою статті 50 Закону № 5076-VІ встановлено, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна та підзвітна конференції адвокатів регіону.

За змістом абзацу 1 частини 1 статті 47 конференція адвокатів регіону є вищим органом адвокатського самоврядування в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.

За визначенням пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави колегії суддів для висновку про те, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури не є суб'єктом владних повноважень, не здійснює владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а адвокатська діяльність не є публічною службою у розумінні пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, даний спір не носить ознак публічно - правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

За правилами частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також на виконання вимог частини 2 цієї ж статті колегія суддів роз'яснює позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Донецької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: С.В. Головчук

Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк