Справа № 821/4838/14
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4838/14

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Запорожан Д.В.
судді -Шеметенко Л.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. по справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємство "Херсонський морський торговельний порт" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Державного підприємство "Херсонський морський торговельний порт" та після збільшення позовних вимог просило стягнути з відповідача заборгованість по сплаті штрафних санкцій у сумі 258275,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11 червня 2009 року справу було передано за підсудністю Херсонського окружного адміністративного суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2009 року позов був задоволений.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2010 року постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2009 року була скасована, а позов залишений без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.07.2013 року ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2010 року була скасована та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2014 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2009 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2014 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2014 року було скасовано. Справу було направлено до суду першої інстанції на новий розгляд, та зроблено висновок ,що системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що Підприємство зобов'язане лише вжити заходи зі створення робочих місць для інвалідів та повідомити про їх створення відповідні органи працевлаштування, а не займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року позов був задоволений.

Не погоджуючись з постановою суду представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та прийняти нову , якою у задоволенні позову відмовити .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не з'явилися , а представником апелянта була подана заява про розгляд справи в порядку письмового провадження , а тому суд відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом 1-ої інстанції було встановлено , що 19.05.2006 р. Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів проведено перевірку виконання підприємства "Херсонського морського торгівельного порту" вимог ст.ст.19,20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" в 2003-2005 роках.

За результатами перевірки складено акт, в якому, встановлено що звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів в 2003, 2004 та 2005 роках надані до відділення Фонду своєчасно, у встановлений термін; розрахунок суми штрафних санкцій за невиконання 4% нормативу працевлаштування інвалідів здійснювався у відповідності з наданими у звіті показниками; штрафні санкції сплачувались добровільно у встановлений Законом терміни; показники за 2003 та 2004 роки, надані керівництвом порту на запит прокурора відрізняються від показників, наданих до відділення Фонду у статистичній звітності за формою №10-ПІ.

Внаслідок зниження показників фонду оплати праці штатних працівників не донараховано і несплачено до Державного бюджету всього 21 235,60 грн., з них - за 2003 рік - 12 064 грн., за 2004 рік - 9 171,60 грн.

У наданих звітах №10-ПІ розрахунок чисельності штатних працівників - інвалідів здійснювався не у відповідності з діючою Інструкцією зі статистики працівників, зайнятих у народному господарстві України. При перерахуванні кількості фактично працюючих інвалідів виявлено різницю: у 2003 році - 4 особи, у 2004 році - 6 осіб, у 2005 році - 9 осіб, а отже на думку працівників Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягає сплаті додатково до Держбюджету всього 237 040,20 грн. адміністративно-господарських санкцій з них: за 2003 рік - 4*10273,5=41094 грн.; за 2004 рік - 6*11723,4= 70340,4 грн.; за 2005 рік - 9*13956,2=125605,8 грн.

Відповідно до звітів за формою 10-ПІ "Про зайнятість і працевлаштування інвалідів" за 2003, 2004, 2005 роки, відповідно до якого здійснено розрахунок суми адміністративно-господарської санкції та згідно листа до Херсонської транспортної прокуратури від 24.05.06 Херсонським морським торгівельним портом надано різну інформацію, а саме за 2003 рік фонд оплати праці штатних працівників за звітом №10-Ш складає 16304,1 грн., в листі прокурору вказано 17321,2 грн., за 2004 рік (звіт №10-ПІ) вказано 19615,0 грн., 20457,4 грн. вказано в листі прокурору, за 2005 рік (звіт №10-ПІ) - 24521,1 грн., 24521,1 грн. - відомості для прокуратури. Різниця також вказана по середньообліковій кількості штатних працівників та середньорічній заробітній платі штатного працівника.

Згідно виписці по рахунку 0002 УДКСУ у м. Херсоні згідно із постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2009 року, яка була у подальшому скасована судом касаційної інстанції , перерахував до Фонду соціального захисту інвалідів згідно ухвали суду: 22.04.2014 р. - 43045,97 грн.; 20.05.2014 р. - 43045,97 грн.: 23.06.2014 р. - 43045,97 грн.;21.07.2014 р. -43045,97 грн.; 21.08.2014 р. - 43045,97 грн.; 22.09.2014 р. - 43045,95 грн.

Крім того, також було встановлено,що у 2003,2004 та 2005 роках звіти №3-ПН «Звіт про наявність вакансій» із зазначенням про наявність вільних робочих місць дляпрацевлаштування інвалідів Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» () до Херсонського міського центру зайнятості не подавалися, а у зв'язку з відсутністю заявлених підприємством актуальних вакансій для інвалідів у базі Херсонського міського центру зайнятості, скерування "інвалідів для працевлаштування до даного підприємства протягом 2003 - 2005 років не відбувалося.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає , що застосування позивачем до відповідача штрафних санкцій є правомірним та відповідає нормам чинного законодавства, виходячи з наступного:

Законом України від 23.09.1999 р. "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", безпосередньо на Фонд соціального страхування від нещасних випадків покладені обов'язки організовувати робочі місця для інвалідів.

Статтею 18 Закону України від 21.03.1991 №876-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено перелік органів, які повинні займатися працевлаштуванням інвалідів.

Частина 3 ст. 12 Закону України "Про охорону праці" зобов'язує підприємства, які використовують працю інвалідів, створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій МСЕК та вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 21.03.1991 №876-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах і організаціях із звичайними умовами праці, в цехах і на дільницях, де застосовується праця інвалідів.

Робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 р. N 314).

Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (пункт 3). Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (пункт 5). Підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; визначають види виробництв, цехи та дільниці, де доцільно використовувати працю інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; створюють для інвалідів умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, забезпечують соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; запроваджують у разі потреби посади інструкторів-перекладачів для роботи з глухими працівниками; розробляють і затверджують інструкцію про робоче місце інваліда (пункт 14).

Пунктом 10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів також передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів Україні"( в редакції діючої на момент виникнення правовідносин ), обов'язок працевлаштування інвалідів покладався на спеціально уповноважені державою органи: органи Мінпраці, Міністерства соціального захисту населення України, органи місцевого самоврядування та громадські організації інвалідів. Працевлаштування інвалідів здійснюється з урахуванням побажань інваліда, наявності у нього професійних навиків та знань, а також рекомендацій медико-санітарної експертизи.

Статтею 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що інвалідам забезпечується право працювати на підприємствах (об'єднаннях), в установах і організаціях із звичайними умовами праці, в цехах і на дільницях, де застосовується праця інвалідів.

Працівнику не може пропонуватись робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров'я. При визначенні нормативу для працевлаштування інвалідів слід враховувати лише ту кількість робочих місць, які не пов'язані з шкідливими, важкими та небезпечними умовами праці, що визначаються в порядку, встановленому законодавством України, у тому числі: Законом України "Про охорону праці"; Законом України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення".

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" Кабінет Міністрів України затвердив постановою від 28 грудня 2001 р. N 1767 Порядок сплати підприємствами (об'єднаннями), установами, організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів.

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, підприємства надають Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою К10-ПІ поштова-річна, затвердженою наказом Мінпраці України від 29.12.2004 за N 338.

Штрафні санкції за незайняті інвалідами робочі місця за своєю суттю є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку з вчиненням правопорушення (адміністративно-господарськими санкціями), а не податком чи збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-ХІІ "Про систему оподаткування".

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення (дія або бездіяльність) у сфері господарювання. Обов'язковою умовою застосування судом адміністративно-господарських санкцій є наявність у діях (або бездіяльності) останнього складу господарського правопорушення, складовими частинами якого є:

протиправна поведінка особи;

шкідливий результат такої поведінки;

причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою;

вина особи, яка заподіяла шкоду.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає , що у Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів були наявні підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарські санкції, так як Підприємством не було вжито усіх, залежних від нього, заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у 2003,2004 та 2005 роках «Звіт про наявність вакансій» із зазначенням про наявність вільних робочих місць дляпрацевлаштування інвалідів Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» () до Херсонського міського центру зайнятості не подавалися .

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову та погоджується із відповідним висновком суду 1-ої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтами фактичних обставин і норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.200 КАС України (в редакції на момент вчинення процесуальної дії) не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Таким чином , апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" залишити без задоволення ,а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Кравець О.О.

Суддя Запорожан Д.В.

Суддя Шеметенко Л.П.