Справа № 815/6576/14     
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6576/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - ОСОБА_2, садівниче товариство «Пограничник», про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасування розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 23.06.2008 р. вона є членом Садівничого товариства «Пограничник» та в її користуванні знаходиться земельна ділянка НОМЕР_1 загальною площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1 на території СГ «Пограничник», СМ «Вапнярський», Фонтанська сільська рада, Комінтернівський район, Одеська область (за межами населеного пункту). Таким чином, позивач є користувачем вищезазначеною земельною ділянкою на підставі ст.22 Земельного кодексу України. У вересні 2014 р. позивач дізналась про розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області», яке на її думку порушує її права та вимоги чинного законодавства. Зокрема, оскаржуване розпорядження прийнято всупереч вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні СТ «Пограничник» і безпосередньому користуванні позивача та не вилучалась, однак погодження від СТ «Пограничник», рівно як і від позивача ОСОБА_2 не отримував. На момент прийняття оскаржуваного розпорядження відповідач був обізнаний про вищезазначені обставини, однак до уваги не взяв та, порушивши приписи земельного законодавства, прийняв неправомірне рішення, що й зумовило позивача звернутись за судовим захистом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження спірна земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту, у землях запасу, що відповідно до п.12 Розділу Х ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття розпорядження), свідчить про належність ділянки до земель державної власності. У свою чергу, ст.122 ЗК України наділяла повноваженнями райдержадміністрації на виділення земельних ділянок державної власності за межами населених пунктів для ведення садівництва. Будь-яких рішень компетентних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, як підстави набуття земельної ділянки позивачем або СТ «Пограничник» немає. При цьому користування земельною ділянкою повинно здійснюватись на підставі відповідного рішення уповноваженого органу. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених представником відповідача.

Представник третьої особи СТ «Пограничник» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що на підставі звернень громадян України членів садово-городницького товариства «Пограничник» рішенням Виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1992 р. громадянам (згідно з переліком) виділено земельні ділянки по 600 кв.м. під садівництво та дачне будівництво на землях ГЗЗ, неудобіях з виступаючими на поверхню твердих порід в районі правого берегу Великого Аджаликського лиману с північного боку села Вапнярки. Відповідно до п.2 вказаного рішення - приступити до дачного будівництва на виділених ділянках після отримання будівельних паспорті в Комінтернівській Райархітектурі.

Площа виділеної земельної ділянки згідно Викопіювання із плану використання земель земельної ділянки, виділеної із ЛЗЗ під дачні ділянки садівничо-городницькому товариству «Пограничник» та Плану садівничо-городницьких ділянок товариства «Пограничник», що є додатками до рішення № 108 від 17.12.1992 р. виконкому Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, складає 13,7 га.

При наданні в користування зазначеної земельної ділянки СТ «Пограничник» були визначені її межі на місцевості, що підтверджується викопіюванням із плану використання земель земельної ділянки виділеної із ДЗЗ. Одночасно був складений та затверджений План садівничо-городницьких ділянок товариства «Пограничник», відповідно до якого були визначені на місцевості межі кожної із ділянок членів садівничого товариства.

Рішенням виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.05.2008. № 48 зареєстрований в новій редакції Статут СТ «Пограничник», а також отримано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи і проведена реєстрація СТ «Пограничник» в органах статистики, податковій інспекції, Пенсійному фонді та ін.

ОСОБА_1 є членом СТ «Пограничник» з 23.06.2008 р. та згідно рішення сільського голови Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 367-V від 08.08.2008 р. за позивачем закріплено ділянку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в СТ «Пограничник» на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с. 8, 10, 11-12).

На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 04.04.2009 р. № 560/А-2009, СТ «Пограничник» було дозволено розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства на площі 13,79 га за межами населеного пункту на території Фонтанської сільської ради в Комінтернівському районі Одеської області (а.с. 21).

Рішенням Фонтанської сільської ради № 176-VI від 25.08.2011 р. (а.с. 22) було затверджене містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Погранчиник» на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

З метою реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 виготовила технічний звіт з кадастрової зйомки на виділену їй в користування земельну ділянку та звернулася до Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області із заявою про надання відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду, документації із землеустрою щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, яка передбачалася до відведення в СМ «Вапнярський», СТ «Пограничник», АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_1 на території Фонтанської сільської ради.

В травні 2014 р. позивач отримала відповідь Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області від 22.05.2014 р. № 2725, відповідно до якої згідно обмінного файлу координати даної земельної ділянки співпадають з координатами земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, розробник ТОВ «ДП «Інагро».

З метою отримання відомостей щодо вищезазначених обставин позивач звернулася до Комінтернівської РДА, в результаті чого отримала відповідь від 01.09.2014 р. № 29/09-2014, згідно якої Розпорядженням голови Комінтернівської РДА від 07.11.2011 р. № 1631/А-2011 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене розпорядження необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що СТ «Пограничник» звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, третя особам на стороні відповідача - Фонтанська сільська рада, про визнання права користування земельною ділянкою та зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки (справа № 12/21-08-4343).

Рішенням господарського суду від 21.11.2008 р. у позові відмовлено частково, визнано за СТ «Пограничник» право користування земельною ділянкою загальною площею 13,7 га, розташованою між селами Олександрівка та Вапняра Комінтернівського району Одеської області в схилах Великого Аджаликського лиману. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Вирішуючи спір, господарський суд виходив із того, що межі земельної ділянки були встановлені на місцевості, що підтверджується Викопіюванням із плану використання земель земельної ділянки, виділеної із ДЗЗ під дачні ділянки садівничо-городницькому товариству «Пограничник» та Планом садівничо-городницьких ділянок товариство «Пограничник», що є додатками до рішення виконкому Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 17.12.1992 р. № 108, абрисом земельної ділянки, каталогом координат кутів зовнішніх меж земельної ділянки та планом зйомки земельної ділянки.

Суд дійшов висновку, що відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції 1991 р.), надані документи підтверджують у СТ «Пограничник» право користування земельною ділянкою, у зв'язку із чим задовольнив позов в цій частині.

У 2012 р. Комінтернівська РДА, намагаючись оскаржити право користування земельною ділянкою площею 13,7 га, що була надана СТ «Пограничник», звернулася до господарського суду Одеської області із позовом до СТ «Пограничник» про заборону використовувати земельну ділянку загальною площею 13,7 га, розташовану між селами Олександрівка та Вапнярка Комінтернівського району Одеської області на схилах Великого Аджаликського лиману (справа № 5017/921/2012).

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.05.2012 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2012 р., Комінтернівській РДА відмовлено у задоволенні вищезазначеного позову. Вирішуючи спір, суд виходив із того, що право користування спірною земельною ділянкою належить СТ «Пограничник» відповідно до рішення виконкому Фонтанської сільради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 17.12.1992 р. № 108, яке є чинним та не оскаржувалося, а також тим, що право користування визнано за СТ «Пограничник» рішенням господарського суду від 21.11.2008 р. у справі № 12/21-08-4343.

У постанові Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2012 р. суд надав оцінку доводам Комінтернівської РДА щодо відсутності у СТ «Пограничник» документів, які б підтверджували його право користування або право власності на спірну земельну ділянку. Так, фактичне користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки, як самовільного її зайняття (п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин).

При цьому, в мотивувальній частині постанови суд апеляційної інстанції вказав, що з огляду на матеріали справи, СТ «Пограничник» більше чотирьох років намагається належним чином оформити землевикористання, але Комінтернівська РДА своїми протиправними діями чинить йому перешкоди у оформленні документів.

Так, Розпорядженням Комінтернівської РДА від 02.04.2009 р. № 560/11-2009 дозволено СТ «Пограничник» розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства на площі орієнтовно 13,7 га (чинність вказаного розпорядження поновлена після скасування постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2010 р. у справі № 2а-13338/09/1570 Розпорядження Комінтернівської РДА № 918//7/2009 від 28.08.2009 р. «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження Комінтернівської РДА від 02.04.2009 р. № 560/11-2009»).

Висновком № 37 Управління архітектури та містобудівної політики облдержадміністрації від 11.08.2010 р. № 01-15-719/541, який затверджений рішенням Фонтанської сільської ради від 25.08.2011 р. № 176-VI, погоджено містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» на території Фонтанської сільської ради (за межами населених пунктів), рекомендовано до затвердження територію загальною площею 13,7 га. Згідно зазначеного містобудівного обґрунтування загальна площа відведеної території становить 13,7 га, з якої: 11,45 га - територія житлової забудови, кількість садових будинків становить 181; 0,10 га - територія громадських будівель і споруд, 0,07 га - територія комунальних будівель і споруд; 2,07 га - дороги і проїзди, 0,085 га - територія спортивного комплексу.

У свою чергу, Вищий господарський суд України в постанові від 12.11.2012 р. по справі № 5017/921/2012 зазначив, що суди обох інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття.

Так, рішенням Фонтанської сільської ради Комінтернівського району від 08.08.2008 р. № 367-V надано СТ «Пограничник» дозвіл на розробку проекту містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства, розпорядженням Комінтернівської РДА від 02.04.2009 р. № 560/11-2009 дозволено СТ «Пограничник» розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства на площі орієнтовно 13,70 га. Висновком експертизи містобудівної документації № 37 Управління архітектури та містобудівної політики облдержадміністрації від 11.08.2010 р. № 01-15-719/541 погоджено містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» на території Фонтанської сільської ради (за межами населених пунктів) та рекомендовано до затвердження з територією ділянки 13,70 га. Рішенням Фонтанської сільської ради від 25.08.2011 р. № 176-VI затверджено містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» за межами населеного пункту на території Фонтанської сільської ради.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження (від 06.10.2011 р.)) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Як встановлено судом, на момент прийняття Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області оскаржуваного розпорядження № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області», земельна ділянка, стосовно якої прийнято спірне розпорядження, знаходилася в користування СТ «Пограничник» на підставі рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1998 р.

Факт перебування земельної ділянки у користуванні СТ «Пограничник» встановлений рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.2008 р. № 12/21-08-4343, а висновок обґрунтований тим, що надані документи підтверджують у СТ «Пограничник» право користування земельною ділянкою.

При цьому Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, як державний орган, до повноважень якого відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України належить право розпорядження землями за межами населеного пункту, не мав можливості не знати чи надавалася спірна земельна ділянка (її частина) іншому землекористувачу ніж СТ «Пограничник».

Таким чином, оскільки оскаржуване розпорядження № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року прийнято на підставі клопотання ОСОБА_2, до якого останнім не було додано погодження землекористувача, в даному випадку - СТ «Пограничник», та зокрема безпосереднього землекористувача ОСОБА_1, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення Комінтернівською РДА при прийнятті спірного розпорядження вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції від 08.07.2011 р.) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Вирішуючи спір, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що оскільки земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту, у межах запасу, то в силу ст.122 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, відповідач мав повноваження щодо виділення земельних ділянок. Так, зазначений спір виник не з приводу повноважень РДА на видання цього розпорядження, а щодо відповідності його вимогам законодавства з урахуванням статусу зазначеної земельної ділянки. Зокрема, розглядуваний спір має вирішуватися з огляду на чинне та неоскаржене рішення Виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1992 р., яким виділено громадянам (згідно з переліком) земельні ділянки по 600 кв.м. під садівництво та дачне будівництво, про що неодноразово наголошували господарські суди в рішеннях по спорах СТ «Пограничник» та Комінтернівської РДА.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК 1990 р. (чинного на час прийняття рішення Виконкомом Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1992 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 цього Кодексу.

Пунктом 3 Постанови Верховної Ради РСР від 18.12.90 року N 562-XII "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР" передбачено, що Земельний кодекс Української РСР застосовується до правовідносин, що виникнуть після введення Кодексу в дію, тобто з 15.03.91 р.

Відповідно до п. 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Заборона одномоментного свавільного скасування майнових прав випливає також із положень ст. 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У зв'язку з тим, що СТ «Пограничник» здійснює свою діяльність на земельній ділянці, вилученій відповідно до вимог Земельного кодексу України № 561-XII від 18.12.1990 р. (чинного на час прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом обласної Ради народних депутатів) за рішенням Виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, з урахуванням встановлення меж спірної земельної ділянки загальною площею 13,7 га, розташованої між селами Олександрівка та Вапнярка Комінтернівського району Одеської області на схилах Великого Аджаликського лиману в натурі, зазначене Товариство набуло право користування цією земельною ділянкою (в процесі оформлення).

Висновком № 37 Управління архітектури та містобудівної політики облдержадміністрації від 11.08.2010 р. № 01-15-719/541, затверджений рішенням Фонтанської сільської ради № 176-VI від 25.08.2011 р., погоджене містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 р., рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним.

Згідно з п.11 цієї ж Постанови, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

У рішенні «Рисовський проти України» Суд зазначив, що висновок про те, що провадження, у результаті якого було підтверджено право фермерського господарства заявника на земельну ділянку, не було визначальним для цивільних прав і обов'язків заявника, - був би неприродним.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 53, та "Тошкуце та інші проти Румунії", п. 38).

Крім того, рішення виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 367-V від 08.08.2008 р. породжувало у громадян впевненість («законне сподівання») у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення (принцип «гарантії стабільності суспільних відносин», про який зазначав Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 13 травня 1997 року N 1-зп).

Повертаючись до обставини справи, суд вважає, що підхід Комінтернівської РДА, яка безумовно була обізнана про обставини виникнення права користування у СТ «Пограничник» на земельну ділянку на підставі рішення виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, під час прийняття оскаржуваного рішення не був ані законним, ані справедливим.

Так, з червня 2008 р. ОСОБА_1 постійно на своєчасно сплачує членські та цільові внески до СТ «Пограничник» і належним чином користується земельною ділянкою НОМЕР_1. Позивач виготовила технічний звіт з кадастрової зйомки на виділену їй в користування земельну ділянку, на підставі чого звернулась до Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області.

Поряд із тим, громадянин ОСОБА_2 на день звернення до Комінтернівської РДА із заявою про приватизацію земельної ділянки не був користувачем даної земельної ділянки, ніколи у складі членів СТ «Пограничник» не перебував.

Як зазначив Вищий господарський суд у рішенні від 28.05.2012 р. по справі № 5017/921/2012 СТ «Пограничник» більше чотирьох (шести - на момент розгляду даної справи) років намагається належним чином оформити документи землекористування, але Комінтернівська РДА своїми протиправними діями чинить йому перешкоди у оформленні документів. Натомість відповідачем прийнято розпорядження № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року, яким громадянину України ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, за яку ОСОБА_1 з 2008 р. сплачує членські та цільові внески та користується у відповідності до її цільового призначення.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд враховує, що відповідач, який заперечує проти задоволення адміністративного позову, не надав суду доказів, які б підтвердили ту суттєву обставину, що позивачем було вчинено дії, що дискредитують органи внутрішніх справ.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та наявність підстав для скасування розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області», яке не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасування розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1631/А-2011 від 07.11.2011 року «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 26 травня 2015 року.

Суддя І.В. Завальнюк

.