Справа № 711/2282/15-а
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/2282/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 01.10.1987р. по 12.06.2012р. проходив службу в ОВС і за Положенням №114 був звільнений у відставку за ст. 65 «а» (за віком). Відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивачеві призначено пенсію по інвалідності в розмірі 7504грн. 58коп.

За лютий місяць 2015р. позивачеві виплачено пенсію у меншому розмірі, ніж зазначено. За таких обставин, він звернувся до відповідача із запитом надати розрахунок пенсії із зазначенням всіх видів нарахувань. Отримавши відповідь, він встановив, що ї його пенсії утримано: податок на доходи фізичних осіб у розмірі 604грн. 49коп. та військовий збір у розмірі 60грн. 45коп. Такі ж відрахування і в такому ж розмірі здійснені відповідачем і при виплаті позивачеві пенсії за березень місяць 2015 року.

Отже, позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо здійснення перерахунку пенсії та повернення неправомірно утриманих сум. Між тим, 23.02.2015р. отримав відповідь, якою у задоволенні його заяви відмовлено.

Посилаючись на Конституції України, ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Податковий Кодексу України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», позивач просить суд визнати дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо щомісячного утримання з його пенсії податку на доходи фізичних осіб, протиправними; визнати дії відповідача щодо щомісячного утримання з його пенсії військового збору, протиправними; стягнути з відповідача на свою користь суму зайво утриманих коштів у вигляді податку на доходи фізичних осіб та військового збору за лютий-березень 2015 року у розмірі 1329грн. 88коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, погодившись із загальною сумою, яка, як на його думку, підлягає до стягнення, - у розмірі 1270грн. 70коп. Просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

В судовому засіданні представник Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області за довіреністю Гринюк Т.Б. позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення проти позову. Просила відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Дані обставини сторонами не заперечуються.

Крім того, встановлено, що в лютому та березні 2015 року відповідно із пенсії позивача головним управлінням було утримано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 577грн. 59коп. та військовий збір в розмірі по 57грн. 76коп., а всього утримано - 1270грн. 70коп. Проти таких відрахувань та їх розміру, сторони також не заперечують.

Дійсно, ОСОБА_1 звертався до відповідача з листом щодо оподаткування його пенсії, на що отримав відповідь від 23.02.2015р. №65/М-10 про те, що пенсія йому нараховується і виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Пенсія - це грошове забезпечення, яке отримується з громадських фондів споживання громадянами при наступленні у них постійної або стійкої

непрацездатності, або презюмірованої (по віковому признаку, по вислузі

років), або встановленої шляхом медичного обстеження (по інвалідності);

пенсія призначається громадянам за їх працю або іншу громадську корисну

діяльність і служить для них постійним та основним джерелом засобів до

існування. Мінімальна пенсія - це державна соціальна гарантія.

До 01 січня 2004р. трудові пенсії призначались згідно із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІУ, що діє з 01.01.2004р., цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Крім того, зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За п.16 (доповнено ЗУ від 17.11.2005р.) Прикінцевих положень цього Закону, визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, що діє в редакції з 01.01.2011р., цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Як передбачено ст. 1-1 ч.1 та ч. 3 згаданого Закону, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, судом встановлено, що пенсія ОСОБА_1 була призначена і виплачується у відповідності до вимог зазначеного вище пенсійного законодавства.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. №80-УІІІ та положень ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28.12.2014р. у зв'язку із набранням чинності змін до Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три мінімальні заробітні плати (у розрахунку на місяць), встановлені на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення (ст.164.2.19 ПКУ). Крім того, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а фактично загальний місячний оподатковуваний дохід, зокрема, визначений статтею 164.2.19.

Базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654,00 грн. на місяць.

Ставка податку становить 15 відсотків, якщо база оподаткування для місячного оподаткованого доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, та 20 відсотків, якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати.

Ставка військового збору - 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування.

Як зазначено у пункті 165.1. підпункту 165.1.1 е) статті 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Таким чином, всі пенсії, незалежно від їх виду, та щомісячне довічне грошове утримання у частині, що перевищує 3654,00 грн. на місяць підлягають оподаткуванню.

Оподаткування пенсій здійснюється органами Пенсійного фонду України в автоматичному режимі, враховуючи що за нормами ПК України вони є податковими агентами.

Норми законодавства щодо питань утримання з пенсій податку на доходи фізичних осіб та військового збору на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, враховуючи, що вони прийняті пізніше, ніж законодавство, за яким призначалась пенсія позивачеві.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, ні ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ні ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - не містять положень щодо звільнення пенсій від податків та зборів. Враховуючи норми ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. №1166-УІІ та інш., - оподаткування, зокрема пенсій в Україні застосовується до стабілізації економічної ситуації в країні.

Також, суд вважає помилковими доводи позивача про те, що відповідачем звужено зміст та обсяг його прав, зокрема в частині утримання з його пенсії у лютому та березні 2015р. податку та військового збору, що, як на його думку, є позбавленням його майна з боку органів державної влади.

За положеннями ч.2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 (справа №1-11/2012), - положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо позивача у відносинах щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 у лютому та березні 2015р., а тому з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ, судові витрати необхідно компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», Податкового Кодексу України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», Рішенням КСУ №3-рп/2012, Рішенням № 20-рп/2011, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», ст.ст. 94, 69-72, 86, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається відповідно до вимог ст. 186 КАСУ.

Головуючий: С. М. Позарецька