Справа № 490/2648/15-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/93/2015 Справа № 490/2648/15-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є.С.,

за участі прокурора Рудь Р.В., представника відповідача Воробйової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_2 до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 3 Миколаївської обласної ради (далі - школа-інтернат) про стягнення недоплаченої одноразової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просив суд визнати бездіяльність школи-інтерната щодо невиплати випускнику з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги не в вповному обсязі неправомірною; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_2 в розмірі 5808 грн.

Свій позов прокурор обґрунтовує тим, що позовна заява, як захід прокурорського реагування, пред'явлена на захист прав та інтересів особи з числа дітей-сиріт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який не має спеціальної юридичної освіти, відноситься до соціально незахищеної категорії населення, не має рідних, які б піклувалися про нього , а тому прокуратурою прийнято рішення про звернення до суду із позовною заявою про захист його порушених прав.

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість і на невірне тлумачення прокурором норм права. Так, суду пояснила, що при закінченні школи-інтернату ОСОБА_2 , який є дитиною-сиротою, був влаштований для продовження навчання до Миколаївського професійного ліцею. При закінченні навчання останньому було виплачено 1500 грн., в межах бюджетних видатків , що є сумою , не менше 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, як-то передбачено Постановою… Положення ж ст.. 8 ЗаконуУкраїни «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», стосуються випускників навчальних закладів, які навчання завершили і працевлаштовуються. Оскільки така допомога є одноразовою, отже направлена на допомогу дитині на початку самостійного життя при працевлаштуванні, а не після закінчення школи в той період, коли він перебуває на повному державному забезпеченні в період навчання. За такого, на її думку, вимоги прокурора заявлені не в інтересах дитини, а школа-інтернат діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що батьки ОСОБА_2 померли, і на підставі розпорядження голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 322-р від 27.09.2007 року останньому надано статус дитини-сироти.

З 01 вересня 2013 року по 01.09.2014 року ОСОБА_2 було влаштовано до школи-інтернату № 3 , де він навчався та перебував на повному державному забезпеченні. На підставі Наказу № 13-р від 01.09.2014 року, останньому видано Свідоцтво про закінчення спеціальної загальноосвітньої школи та відраховано зі складу учнів школи-інтернату.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон України), заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України, держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Аналіз наведених норм показав, що держава здійснює повне забезпечення, зокрема, дітей, позбавлених батьківського піклування. Випускники загальноосвітніх навчальних закладів із числа цих дітей та за рахунок навчального закладу забезпечуються одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Разом з цим, розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Постановою КМУ.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб віком від 18 років становить 1218 грн.

Виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці від 18 років, в тому числі, ОСОБА_2, при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7308 грн.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі наказу директора школи-інтернату «Про виплату коштів на особисті витрати вихованцям, що знаходяться на повному державному забезпеченні» № 136-р ввід 05.08.2014 року, було виплачені кошти в сумі 1500 грн., що передбачено підпунктом 1 п. 13 Постанову Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року.

Як встановлено в пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року зі змінами та доповненнями, дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Як встановлено в ст. 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цимЗаконом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи зазначене, оскільки норми Постанови КМУ прийняті до набрання чинності Законом та не приведені у його відповідність, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме одноразова грошова допомога підлягає виплаті у розмірі, визначеному цим Законом.

Таким чином, суд вважає, що адміністрація школи-інтернату №3 при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускникові школи-інтернату ОСОБА_2 неправомірно керувалась пп. 1 п. 13 Постанови Кабінету міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування"№ 226 від 05.04.1994 року.

Крім цього , постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2008 року № 146 "Деякі питання надання одноразової грошової допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування" були внесені зміни до підпунктів 4 та 5 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 р. № 226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" щодо збільшення виплати одноразової грошової допомоги з двох до шести прожиткових мінімумів дітям-сиротам і дітям, позбавлених батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, та дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, що перебували під опікою (піклуванням), при їх працевлаштуванні. Отже, навіть за посиланням представника відповідача на вказану постанову, вбачається, що ОСОБА_2 не втрачає право в подальшому при працевлаштуванні на отримання такої допомоги. Тим більше, що з наданої Довідки Миколаївського професійного ліцею вбачається, що ОСОБА_2, заплановано до виплати по закінченню в 2016 році до виплати одноразової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів громадян відповідного віку.

А від так, суд вважає доведеним той факт, що відповідачем не донарахувано вихідну допомогу дитині, позбавленій батьківського піклування, ОСОБА_2 як випускникові вказаного навчального закладу, чим порушені його права на соціальний захист.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах у повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги прокурора в інтересах ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити в повному розмірі одноразової грошової допомоги - у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" - шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, з урахуванням сплаченої суми допомоги у розмірі 1500 гривень .

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", ст.ст. 6-12, 159-161 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_2 до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 3 Миколаївської обласної ради про стягнення недоплаченої одноразової допомоги - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 3 Миколаївської обласної ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Зобов'язати Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 3 Миколаївської обласної ради нарахувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та виплатити з урахуванням проведених виплат в сумі 5808 грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гуденко О.А.