Справа № 826/1055/15
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1055/15 Головуючий у 1-й інстанції: Клочкова Н.В. Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Горбань Н.І.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ "Ватсон-Телеком" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.08.2014 № 09.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в позові. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необ'єктивність судового рішення, що є підставами для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на підставі наказу від 10.07.2014 № 2072, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Ватсон-Телеком" () з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.02.2014 по 28.02.2014, за результатом якої складено акт перевірки від 30.07.2014 № 698/26-55-22-09/31304435 (т. 1, арк. 59-72).

На підставі складеного акту перевірки від 30.07.2014 № 698/26-55-22-09/31304435 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 27.08.2014:

- № 09, яким збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 290748,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 193832,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 96916,00 грн. за платежем ПДВ (т. 1, арк. 78).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою, як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Крім того, за змістом пункту 1 "Порядку заповнення податкової накладної", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за N 1333/20071, який діяв з 16.12.2011 по 01.03.2014 (далі - Порядок № 1379), податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована, як платник податку в податковому органі, та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1379 усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Згідно п. 6.3 Порядку № 1379 не дає права покупцю на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:

- відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- порушення порядку заповнення податкової накладної;

- податкова накладна виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Крім цього, відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування, податком на додану вартість за наявності первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Ватсон-Телеком» (покупець) та ТОВ «Г.Н.Т. НОВА ГРУП» (продавець) було укладено договір поставки від 03.12.2013 № 131203 (т. 1, арк. 115-116).

Згідно умов даного договору продавець продає, а покупець приймає і зобов'язується оплатити товар, асортимент, номенклатура, кількість і вартість якого визначаються у видаткових накладних на передачу конкретної партії товару за цим договором (далі за текстом товар).

Поставка товару по цьому договору здійснюється на умовах: СРТ склад покупця (документ Інкотермс 2010р.).

На підтвердження реальності господарських операцій за вищезазначеним договором позивачем надано:

- додаткові угоди № 1 та № 2 (т. 1, арк. 117-118);

- видаткові накладні від 03.02.2014 (сума 252240,00 грн., в т.ч. ПДВ - 42040,00 грн.); від 04.02.2014 (сума 256392,00 грн., в т.ч. ПДВ - 42732,00 грн.); від 05.02.2014 (сума 243072,00 грн., в т.ч. ПДВ - 40512,00 грн.); від 06.02.2014 (сума 242496,00 грн., в т.ч. ПДВ - 40416,00 грн.); від 21.02.2014 (сума 168792,00 грн., в т.ч. ПДВ - 28132,00 грн.) (т. 1, арк. 119-123);

- податкові накладні від 03.02.2014 № 17 (сума 252240,00 грн., в т.ч. ПДВ - 42040,00 грн.); від 04.02.2014 № 18 (сума 256392,00 грн., в т.ч. ПДВ - 42732,00 грн.); від 05.02.2014 № 19 (сума 243072,00 грн., в т.ч. ПДВ - 40512,00 грн.); від 06.02.2014 № 20 (сума 242496,00 грн., в т.ч. ПДВ - 40416,00 грн.); від 21.02.2014 № 117 (сума 168792,00 грн., в т.ч. ПДВ - 28132,00 грн.) разом з доказами реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (т. 1, арк. 124-138, 140-150);

- банківські виписки (т. 1, арк. 151-155).

Крім того, позивач надав докази подальшої реалізації товарів, придбаних у ТОВ «Г.Н.Т. НОВА ГРУП», що підтверджує факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності ТОВ «Ватсон-Телеком» з метою отримання прибутку (т. 1, арк. 157-251, т. 2, арк. 1-19).

Відтак, позивач наданими доказами підтвердив реальність господарських операцій між ТОВ «Ватсон-Телеком» та ТОВ «Г.Н.Т. НОВА ГРУП» щодо придбання товару.

Крім того, податкові накладні, виписані ТОВ «Г.Н.Т. НОВА ГРУП» (від 03.02.2014 № 17; від 04.02.2014 № 18; від 05.02.2014 № 19; від 06.02.2014 № 20; від 21.02.2014 № 117), зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (т. 1, арк. 140-142,147), а тому відсутні підстави вважати, що позивачем було безпідставно включено до податкового кредиту суму податку на додану вартість по даним податковим накладним.

Таким чином, в даному випадку, обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентом мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Крім того, податковим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Слід також зазначити, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару/робіт/послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг/робіт) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства, тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги та представника апелянта в судовому засіданні не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Н.І.Горбань

Судді: Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 28.05.2015 року.

.

Головуючий суддя Горбань Н.І.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.