Справа № 820/3320/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 травня 2015 р. № 820/3320/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Соляник І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особи - Начальник фінансового сектору Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України, Начальник Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд визнати дії керівництва Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області по начисленню позивачу заробітної плати в розмірі 132 грн за один місяць роботи в органах внутрішніх справ України незаконними, та такими, що грубо обмежують права громадянина, шляхом порушення конституційних прав; зобов'язати Харківське міське управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виплатити позивачу утримані кошти по заробітній платі з лютого місяця з розрахунку 1800 грн за один робочий місяць до фактичного поновлення позивача на посаді Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

В обґрунтовування позову зазначив, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова позивача відсторонено від займаної посади Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. Починаючи з лютого 2015 року Харківське міське управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області нараховує позивачу заробітну плату у розмірі 132 грн, посилаючись на наказ МВС України від 31.12.2007 року "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС України". Проте, позивач не погоджується із зазначеними діями відповідача, оскільки він кожного дня ходить на роботу до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, виконує обов'язки, які на нього покладені. Невиплата заробітної плати суперечить Конституції України та нормам трудового законодавства. У зв'язку із чим просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 22.05.2015 року позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.05.2015 року проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що згідно з п. 3.5.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу, відстороненим від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, з наступного дня після відсторонення за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за спеціальними званнями та надбавка за вислугу років. На цих підставах відповідачем нараховується позивачу грошове забезпечення у розмірі окладу за спеціальним званням 115 грн та окладу за вислугу років, що в сумі складає 132,34 грн. Таким чином, відповідач діє у спосіб та у межах чинного законодавства, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2014 року, скасовано накази начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області від 26.03.2012 року № 372 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, від 24.04.2012 року № 63 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 - дільничного інспектора міліції СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора дільничного інспектора міліції СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. Зобов'язано Харківське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2012 року до моменту винесення судового рішення, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 16.09.2014 року №396/о ОСОБА_1 поновлено на посаді Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

На підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.01.2015 року по справі №639/10257/14-к наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 20.01.2015 року №13 о/с ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з 20.01.2015 року по 13.03.2015 року відсторонено від займаної посади.

Наказом від 17.03.2015 року №108 о/с продовжено відсторонення від посади дільничного інспектора міліції СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_1 до 13.05.2015 року.

У зв'язку із відстороненням ОСОБА_1 від займаної посади, з лютого 2015 року йому виплачується грошове забезпечення у розмірі окладу за спеціальним званням 115 грн та окладу за вислугу років - 23 грн, що в сумі складає -132 грн.

Позивач, не погоджуючись із розміром грошового забезпечення і звернувся до суду із даним позовом.

Суд, вирішуючи зазначений спір виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кодексом законів про працю передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про оплату праці" держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Як вбачається із статті 95 Кодексу законів про працю, мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб.

Таким чином, враховуючи положення Конституції України, Кодексу законів про працю, Закону України "Про плату праці" кожному гарантується виплата мінімальної заробітної плати за виконану роботу.

Судом встановлено, що відповідно до тимчасових обов'язків, затверджених т.в.о. начальника Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, на період відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади він діє у відповідності до Закону України "Про міліцію" з правами та обов'язками вказаними у законі, крім випадків, що стосуються виконання обов'язків на території закріпленої за ним адміністративної дільниці та обов'язків передбачених наказом МВС України №550 від 11.11.2010 року.

Крім того, відповідно до журналу Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління ОСОБА_1, який прошито, пронумеровано на 168 (сто шістдесят вісім) аркушах та скріплено печаткою Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, а копія міститься в матеріалах справи, кожного дня з лютого 2015 року по травень 2015 року позивач приходив на роботу та виконував обов'язки, завдання, які на нього покладались безпосереднім керівником, начальником СДІМ майором міліції Івановим О.О. (а.с. 103).

Факт виходу на роботу та виконання покладених на позивача обов'язків також не заперечувався у судовому засіданні представником відповідача по справі.

Отже, враховуючи викладене та конституційні гарантії на виплату мінімальної заробітної плати за виконану роботу та той факт, що відповідно до закону "Про міліцію" позивачу, як працівнику органів внутрішніх справ, забороняється займатись будь-якими видами іншої оплачуваної роботи та підприємницькою діяльністю, для забезпечення права на достойний життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, суд приходить до висновку про невідповідність дій Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області по начисленню ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі 132 грн за один місяць роботи в органах внутрішніх справ України Конституції України та нормам трудового законодавства.

Щодо посилань відповідача на п. 3.5.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу, відстороненим від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, з наступного дня після відсторонення за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за спеціальними званнями та надбавка за вислугу років, суд зазначає наступне.

Відповідач повинен керуватись приписами та вимогами Конституції України, Кодексу законів про працю та Закону України "Про плату праці", що мають вищу юридичну силу, оскільки Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не може встановлювати, змінювати чи припиняти норми права.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовної заяви шляхом виплатити ОСОБА_1 заробітну плату з розрахунку 1800 грн за один робочий місяць на службі в органах внутрішніх справ України, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середньої заробітної плати працівникам здійснюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 р. (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Проте, суд звертає увагу, що позивач просить зобов'язати відповідача виплатити йому заробітну плату за посаду Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, від займання якої він тимчасово відсторонений.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення гарантованих Конституцією України права людини на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом та права на достатній життєвий рівень, суд приходить до висновку, про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в частині визнання дій Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області по начисленню ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі 132 грн за один місяць роботи в органах внутрішніх справ України - незаконними та зобов'язання Харківське міське управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату починаючи з лютого 2015 року виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за робочий місяць до його фактичного поновлення на посаді Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Керуючись ст.ст.7-11, ст.158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особи - Начальник фінансового сектору Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України, Начальник Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області по начисленню ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі 132 грн за один місяць роботи в органах внутрішніх справ України - незаконними.

Зобов'язати Харківське міське управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату починаючи з лютого 2015 року виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за робочий місяць до його фактичного поновлення на посаді Дільничого інспектора міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 27.05.2015 р.

Суддя С.О. Чудних