Справа № 380/59/15-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/17866/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2015 року у і задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необгрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225-229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації та має право на тримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації від 30.12.2014 року № 8/2187, позивачу нараховано та виплачено 06.08.2014 року допомогу на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі п'ять мінімальних заробітних плат.

Пунктом 67 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

У пункті 2.2 рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частин другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частин другої статті 124, частин першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено, що громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується у розмірі 120,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції про те, що відповідачем правомірно було здійснено нарахування та виплату ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 120,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф», отже вимоги позивача про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та стягнення з відповідача на його користь 6095,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223. 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

Л.Л. Мороз