Справа № 804/10357/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2015 рокусправа № 804/10357/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Спецлит'є" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Спецлит'є" звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.07.2014 року №

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.07.2014 року № .

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останнього.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.06.2014 року працівниками ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська складено акт № 1351/04-65-22-03/307973 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Завод "Спецлит'є" щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по

взаємовідносинам з платником податків ТОВ "Гатіора" за період січень 2014 року".

Згідно висновків вказаного акту перевіркою встановлено наступні порушення:

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого

занижено податок на додану вартість за період січень 2014 року на суму 489 782,63 грн.

04.07.2014 року на підставі вищевказаних висновків податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким підприємству визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 612 228,75 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 489 783 грн. та за штрафними санкціями - 122 445,75 грн.

З акту перевірки вбачається, що фактичною підставою для винесення оспорюванного рішення стали висновки податкового органу про неможливість встановити місце навантаження та передачі товару, так як до перевірки були надані не в повному обсязі та оформлені належним чином первинні документи: товарно-транспортні накладні (в ТТН не вказано адресу пункту навантаження та розвантаження), відсутні замовлення, які містять відомості про місце передачі, кількість та вартість товару.

Неможливо встановити походження та якість товару, так як відсутні документи, що підтверджують його якість (на порушення п.2.14 договору купівлі-продажу), акти приймання-передачі товарів за кількістю та якістю до перевірки не надані. Крім того, неможливо прослідити подальшу реалізацію товару, так як документи на реалізацію не були надані.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Встановлено, що 30.12.2013 року між позивачем (покупець) та ТОВ "Гатіора" (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 9/08-2.

08.01.2014 року між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Гатіора" (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 2/01.

Відповідно до умов вказаних договорів постачальник зобов'язувався передати у власність покупця продукцію (товар), а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених вказаними договорами.

На підтвердження факту виконання умов вказаних договорів позивачем надано:

- рахунки фактури № 02/01 від 02.01.2014 року на суму 59 460 грн., № 03/01 від 03.01.2014 року на суму 59 664 грн., № 03/02 від 03.01.2014 року на суму 59 880 грн., № 03/03 від 03.01.2014 року на суму 59700,60 грн., № 03/04 від 03.01.2014 року на суму 59 743,08 грн., № 03/05 від 03.01.2014 року на суму 59 850 грн., № 03/06 від 03.01.2014 року на суму 59 850 грн., № 04/01 від 04.01.2014 року на суму 59 700 грн., № 04/02 від 04.01.2014 року на суму 58 560 грн., № 04/03 від 04.01.2014 року на суму 59 496 грн., № 05/01 від 05.01.2014 року на суму 57 360,66 грн., № 05/02 від 05.01.2014 року на суму 57 480 грн., № 05/03 від 05.01.2014 року на суму 54 715,44 грн., № 05/04 від 05.01.2014 року на суму 59 741,70 грн., № 06/01 від 06.01.2014 року на суму 58 740 грн., № 06/02 від 06.01.2014 року на суму 59988 грн., № 08/03 від 08.01.2014 року на суму 59 964 грн., № 08/04 від 08.01.2014 року на суму 59 844 грн., № 08/05 від 08.01.2014 року на суму 57 360 грн., № 08/09 від 08.01.2014 року на суму 58 058,94 грн., № 13/01 від 13.01.2014 року на суму 59 742,06 грн., №17/01 від 17.01.2014 року на суму 56 861,81 грн., № 27/01 від 27.01.2014 року на суму 761 610,47 грн., № 28/01 від 28.01.2014 року на суму 288 391,06 грн., № 17/02 від 17.01.2014 року на суму 57 360,68 грн., № 27/02 від 27.01.2014 року на суму 59 880 грн., № 28/02 від 28.01.2014 року на суму 55 843,26 грн., № 05/05 від 05.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 06/03 від 06.01.2014 року на суму 59 850 грн., № 08/01 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 08/02 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 08/06 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 08/07 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 08/08 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 08/04 від 08.01.2014 року на суму 59 844 грн.;

- накладні № 0201 від 02.01.2014 року на суму 59 460 грн., № 0301 від 03.01.2014 року на суму 59 664 грн., № 0301-2 від 03.01.2014 року на суму 59 880 грн., № 0301-3 від 03.01.2014 року на суму 59 700,60 грн., № 0301-4 від 03.01.2014 року на суму 59743,08 грн., № 0301-5 від 03.01.2014 року на суму 59 850 грн., № 0301-6 від 03.01.2014 року на суму 59 850 грн., № 0401 від 04.01.2014 року на суму 59700 грн., № 0402 від 04.01.2014 року на суму 58 560 грн., № 0403 від 04.01.2014 року на суму 59 496 грн., № 0501 від 05.01.2014 року на суму 57 360,66 грн., № 0502 від 05.01.2014 року на суму 57 480 грн., № 0503 від 05.01.2014 року на суму 54 715,44 грн., № 0504 від 05.01.2014 року на суму 59 741,70 грн., № 0601 від 06.01.2014 року на суму 58 740 грн., № 0602 від 06.01.2014 року на суму 59 988 грн., № 0803 від 08.01.2014 року на суму 59 964 грн., № 0804 від 08.01.2014 року на суму 59 844 грн., № 0805 від 08.01.2014 року на суму 57 360 грн., № 0809 від 08.01.2014 року на суму 58 058,94 грн., № 1065 від 13.01.2014 року на суму 59 742,06 грн., № 1066 від 17.01.2014 року на суму 56 861,81 грн., № 1067 від 27.01.2014 року на суму 761 610,47 грн., № 1068 від 28.01.2014 року на суму 288 391,06 грн., № 1809 від 17.01.2014 року на суму 57 360,68 грн., № 1810 від 27.01.2014 року на суму 59 880 грн., № 1811 від 28.01.2014 року на суму 55 843,26 грн., № 0505 від 05.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 0603 від 06.01.2014 року на суму 59 850 грн., № 0801 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 0802 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., №0806 ВІД 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 0807 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 0808 від 08.01.2014 року на суму 60 000 грн., № 0804 від 08.01.2014 року на суму 59 844 грн.,

- товарно-транспортні накладні № 183456 від 02.01.2014 року, № 183457 від 03.01.2014 року, № 183458 від 04.01.2014 року, № 183460 від 06.01.2014 року, № 183468 від 13.01.2014 року, № 183470 від 17.01.2014 року, № 183475 від 27.01.2014 року, № 183476 від 28.01.2014 року, № 183459 від 05.01.2014 року, № 183463 від 08.01.2014 року

- податкові накладні № 1696 від 02.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 460 грн., № 1697 від 03.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 994 грн., № 1698 від 03.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 880 грн., № 1699 на суму з ПДВ в розмірі 59700,60 грн., № 1700 від 03.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 743,08 грн., № 1701 від 03.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 850 грн., № 1702 від 03.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 850 грн., № 1703 від 04.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 700 грн., № 1704 від 04.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 58 560 грн., № 1705 від 04.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 496 грн., № 1706 від 05.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 57 360,66 грн., № 1707 від 05.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 57 480 грн., № 1805 від 05.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 54 715,44 грн., № 1806 від 05.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 741,70 грн., № 1708 від 06.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 58 740 грн., № 1709 від 06.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 988 грн., № 1713 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 964 грн., № 1715 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 57 360 грн., № 1808 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 58 058,94 грн., № 1065 від 13.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 742,06 грн., № 1066 від 17.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 56 861,81 грн., № 1067 від 27.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 761 610,47 грн., № 1068 від 28.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 288 391,06 грн., № 1809 від 17.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 57 360,68 грн., № 1810 від 27.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59880 грн., № 1811 від 28.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 55 843,26 грн., № 1807 від 05.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 60 000 грн., № 1710 від 06.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 850 грн., № 1711 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 60 000 грн., № 1712 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 60 000 грн., № 1716 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 60 000 грн., № 1717 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 60 000 грн., № 1718 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 60 000 грн., № 1714 від 08.01.2014 року на суму з ПДВ в розмірі 59 844 грн.

На підставі вищевказаних податкових накладних позивачем включено до сум податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість в розмірі 489 782, 63 грн.

Слід зазначити, що позивачем надано як первинні бухгалтерські документи так і всі інші документи, якими оформлені дані операції, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо придбання товарно-матеріальних цінностей у вказаних контрагентів. При цьому, слід звернути увагу на те, що податковий орган ані в Акті перевірки, ані в ході судового розгляду не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

Податковим органом не надано доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача, зокрема відсутності реєстрації їх як платників податку на додану вартість або припинення як юридичних осіб на час укладання та виконання угод.

Щодо відсутності інформації у товарно-транспортних накладних інформації про номери подорожніх листів, не заповнені графи з відомостями про вантаж, відсутність переліку використання раціональних маршрутів із зазначенням відстані на яку посилається відповідач як на дефектність первинних документів та як наслідок підставу для визнання господарських операцій безтоварними, суд першої інстанції вірно зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, фактичні висновки податкового органу базуються на припущеннях про безтоварність господарських операцій контрагента постачальника позивача - ТОВ "Гатіора" з ТОВ "Юрай", оскільки в акті перевірки містяться посилання на довідку ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів м. Києва "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Гатіора" щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року" від 31.03.2014 року № 161/26-56-22-01-03/38091733 та акт ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 26.03.2014 року № 293/26-54 22-05/22886866 "Про неможливість проведення зустрічної ТОВ "Юрай".

Проте наведені підстави не можуть розцінюватись як достатні та належні докази, що можуть підтверджувати факт безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ "Гатіора" в січні 2014 року, оскільки вказані довідка та акт складені не на підставі розгляду та перевірки первинних документів, а на підставі припущень.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Склад витрат та порядок їх визначення передбачені статтею 138 Податкового кодексу України. Вказаною статтею встановлено наступне.

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу (пункт 138.1.).

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2.).

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (пункт 138.4).

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок формування податкового кредиту визначений статтею 198 Податкового кодексу України. Вказаною статтею встановлено наступне.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг ( пункт 198.1.).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2.).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3.).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6.).

Отже, з огляду на вказане, висновок відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій є безпідставним і необґрунтованим.

Таким чином, відповідач прийшов помилкового висновку про заниження позивачем податку на додану вартість за січень 2014 року в розмірі 489 782,63 грн.

Вказане призвело до неправомірного визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вважав, що податкове повідомлення-рішення від 04.07.2014 року № є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Спецлит'є" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай