Справа № 431/192/15-а
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 431/192/15-а

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Кононовій О.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: Старобільської районної державної адміністрації - Титової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Старобільської районної державної адміністрації в особі голови Старобільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 26 вересня 2014 року №307 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації №268 від 13 серпня 2014 року»,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року позивачі звернулися до Старобільського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Старобільської районної державної адміністрації в особі голови Старобільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 26 вересня 2014 року №307 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації №268 від 13 серпня 2014 року» та визнання права на усиновлення, опіку та створення прийомної сім'ї (а.с.2-6).

Свої вимоги обґрунтовували тим, що розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 13 серпня 2014 року за №268 було припинено функціонування їх прийомної сім'ї за ініціативою прийомних батьків у зв'язку із поважною причиною - неможливістю родини забезпечити повноцінний медичний догляд дитини, яка хвора на цукровий діабет, в умовах розладу поведінки дитини. Розпорядження не містило відомостей про те, що діяльність прийомної сім'ї припинена з їх вини. У подальшому відповідач ухвалив розпорядження №307 від 26 вересня 2014 року, яким вніс у розпорядження №268 від 13.08.2014 зміни, замінивши попереднє формулювання, зокрема, визначив підставою припинення діяльності прийомної сім'ї невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання прийомної дитини. Вважали розпорядження відповідача від 26.09.2014 №307 протиправним та просили його скасувати.

Одночасно просили визнати право на усиновлення, опіку та створення прийомної сім'ї у встановленому законодавством порядку. Ці вимоги обґрунтовували тим, що відповідач протиправно не визнає за позивачами права на усиновлення, опіку та створення прийомної сім'ї, мотивуючи це фактом неналежного виконання батьківських обов'язків, який нібито встановлений спірним розпорядженням. Таким чином відповідач порушує їх право на усиновлення, опіку та створення прийомної сім'ї.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 20 січня 2015 року по справі відкрито провадження (а.с.17).

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 25 березня 2015 року дана справа передана для розгляду до Луганського окружного адміністративного суду (а.с.118).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с.125).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року провадження по справі в частині вимог про визнання права на усиновлення, опіку та створення прийомної сім'ї закрито згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, заявлених у позові. Одночасно надали суду письмові пояснення (а.с.152-153).

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення з підстав зазначених в письмових запереченнях проти позову (а.с.148-150).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено і це не оскаржується сторонами, що розпорядженням голови Старобільської районної адміністрації від 15.05.2014 №195 була створена прийомна сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2, в яку на виховання та спільне проживання був влаштований малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебував на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Стахановської міської ради Луганської області та був вихованцем Лутугинської обласної спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату (а.с.21-22).

15.05.2014 між Стробільською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір №28 про влаштування прийомної дитини ОСОБА_4 на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.23). Пунктом п'ятим вказаного договору зазначено, що дію цього договору може бути припинено за згодою сторін.

06.08.2014 позивачі звернулись з заявою до органу опіки та піклування Старобільської РДА , в якій зазначили, що не мають можливості контролювати здоров'я і життя прийомної дитини. При цьому вказують, що дитина самовільно тікає із дому, пропускає уколи інсуліну, проводить значний час на сонці без їжі, води. Також зазначають, що дитина не хоче підкорятися батькам та не виявляє ознак каяття. ОСОБА_2 вважають, що ця дитина не здатна жити в сім'ї та потребує в буквальному обмеженні волі, в проживанні в закритому просторі, що неможливо в умовах сім'ї. У зв'язку з чим просили зняти з них відповідальність за життя дитини. В решті дитина їх влаштовує, відносини з членами сім'ї добрі (а.с.13).

11.08.2014 позивачі звернулись до голови органа опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації з заявою, в якій просили припинити дію вказаного вище договору і вивезти з їхньої родини малолітнього ОСОБА_4 у зв'язку з тяжким станом здоров'я дитини та неможливістю створення повноцінного медичного догляду за дитиною з боку родини (а.с.12).

13.08.2014 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Старобільської районної державної адміністрації Луганської області було розглянуто питання про припинення дії договору про влаштування прийомної дитини ОСОБА_4 на виховання а спільне проживання у прийомній родині ОСОБА_2 від 15.05.2014 та про виведення малолітнього ОСОБА_4, який позбавлений батьківського піклування, з прийомної сім'ї ОСОБА_2 та закриття даної прийомної сім'ї.

Після розгляду усіх заяв та документів члени вказаної комісії одноголосно прийняли рішення щодо клопотання перед Старобільською райдержадміністрацією про припинення дії договору №28 від 15.05.2014 та закриття прийомної сім'ї ОСОБА_2 (а.с.30-32).

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації №268 від 13.08.2014 у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між прийомними батьками та прийомною дитиною, на підставі письмового звернення прийомних батьків ОСОБА_2, протоколу комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини від 13.08.2014 №8 визнано розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 15.05.2014 №195 таким, що втратило чинність; дію вказаного вище договору №28 від 15.05.2014 припинено (а.с.8).

26 вересня 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Старобільської районної державної адміністрації Луганської області було розглянуто звернення позивачів до органу опіки та піклування Старобільської райдержадміністрації щодо усиновлення ОСОБА_4.

За результатом розгляду звернення Протоколом №10 зазначеної комісії вирішено: клопотати до Старобільської районної державної адміністрації про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 13.08.2014 №268 «Про визнання розпорядження голови Старобільської райдержадміністрації від 15.05.2014 №195 таким, що втратило чинність» в частині підстав, які призвели до закриття прийомної сім'ї ОСОБА_2, а саме: в абзаці першому слова «відсутністю взаєморозуміння між прийомними батьками та прийомною дитиною», замінити словами «невиконанням прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання прийомної дитини ОСОБА_4» згідно п.6 Положення про прийомну сім'ю, затвердженого Постановою КМУ №565 від 26.04.2002.; доручити службі у справах дітей звернутися до Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з клопотанням щодо проведення перевірки фактів неналежного виконання батьківських обов'язків з боку громадян ОСОБА_2 стосовно прийомної дитини ОСОБА_4; надати громадянам ОСОБА_2 відповідь про відмову в усиновленні ОСОБА_4 у встановлений законом строк (а.с.34-36).

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації №307 від 26.09.2014, яке оскаржується позивачами, внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 13.08.2014 №268 «Про визнання розпорядження голови Старобільського райдержадміністрації від 15.05.2014 №195 таким, втратило чинність» в частині підстав, які призвели до закриття прийомної сім'ї ОСОБА_2, а саме в абзаці першому слова «відсутністю взаєморозуміння між прийомними батьками та прийомною дитиною» замінити словами «невиконанням прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання прийомної дитини, ОСОБА_4» (а.с.7).

Згідно ст.19 Конституції України орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що на позивачів відповідно до розпорядження голови Старобільської районної адміністрації від 15.05.2014 №195 (п.3) та договором від 15.05.2014 №28 (п.2) покладено персональну відповідальність за життя, і здоров'я, фізичний та психічний розвиток прийомної дитини - ОСОБА_4 (а.с.21-зворот бік, 23). Крім того, вказаним договором чітко визначено, що прийомні батьки зобов'язуються захищати права та інтереси дитини, створювати належні умови для її всебічного розвитку, виконувати рекомендації лікарів- спеціалістів. Також п.2.2 договору визначено, що прийомні батьки повинні захищати прийомну дитину від усіх форм недбалого до неї ставлення, жорстокості та експлуатації; під час виховання прийомної дитини проявляти взаєморозуміння, терпимість та толерантність.

З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2014 ОСОБА_4 був госпіталізований до інфекційного відділення Старобільської центральної районної лікарні з діагнозом: харчова несумісність середнього ступеню тяжкості; цукровий діабет, інсулінозалежний тип. При дослідженні виявлено збільшення показників цукру в крові та сечі, що свідчить про несвоєчасне введення інсуліну. 05.06.2014 мати ОСОБА_4 супроти лікарським рекомендаціям та попередженням про загрозливий стан здоров'я та життя дитини категорично відмовилась від подальшого лікування, консультації лікаря-ендокренолога, та самовільно забрала її з інфекційного відділення. Про це одразу ж було повідомлено до служби у справах дітей Старобільської РДА (а.с.24).

Також з листа №549 від 21.07.2014 районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Старобільської РДА вбачається, що в прийомній сім'ї ОСОБА_2 склалася тривожна ситуація. Відповідним соціальним працівником була проведена робота щодо з'ясування обставин складної ситуації та встановлено наступне. 16.07.2014 ОСОБА_4 зранку пішов з дому сам, день провів з друзями: купався, пірнав, розважався. Додому повернувся пізно, але до опівночі просидів в підсобному приміщенні, оскільки боявся реакції прийомних батьків. На питання соціального працівника ОСОБА_4 відповідав неохоче та нещиро, що свідчить про закритись внутрішнього світу дитини, недовіру оточуючих та прийомних батьків. ОСОБА_2 соціальному працівнику повідомила, що ОСОБА_4 не бажає підкорятися вимогам батьків, роботу по господарству виконує неохоче. Батьками було допущено ряд помилок, які вплинули на здоров'я дитини: 1) дитина напередодні потрапляння в лікарню перебувала під прямим сонячним промінням цілий день, пропустила введення інсуліну, не харчувалася, потрапила додому близько опівночі; 2) знаючи діагноз дитини, батьки не ввели інсулін опівночі та визвали швидку допомогу лише після обіду, коли дитині зробилося зле; 3) у кожної дитини, яка хворіє на цукровий діабет, повинен бути глюкометр, якого у дитини не було.

Соціальним працівником були виявлені помилки позивачів при вихованні прийомної дитини, на ці помилки було вказано самим позивачам та рекомендовано працювати над помилками спільно: відсутність у прийомних батьків знань щодо обслуговування та виховання дитини з діагнозом цукровий діабет; недостатність батьківського (чоловічого) виховання (так як прийомний батько працює вахтовим методом в іншій області); категоричність батьківських установок; складність характеру прийомної дитини; «прохолодні стосунки» прийомної дитини з біологічним сином прийомних батьків; відсутність у прийомної дитини мобільного телефону; прийомними батьками не встановлено контакт з бабусею прийомної дитини, з якою він декілька разів спілкувався (а.с.25).

17.07.2014 ОСОБА_4 був вдруге доставлений в дитяче відділення каретою швидкої допомоги в тяжкому стані. Дитині було діагностовано: кетоацитоз. Коли дитина поступила до відділення, батькам було запропоновано залишитися на ніч з дитиною у відділенні, на що жінка відповіла, що в неї вдома є ще свої діти.

30.07.2014 о 07.05 ОСОБА_4 втретє поступив до дитячого відділення Старобільської ЦРЛ. До лікарні дитину було доставлено у важкому стані каретою швидкої допомоги. Після огляду дитині встановлено діагноз: цукровий діабет перший тип, тяжка форма, стадія декомпенсації. Кетоацидоз, діабетичний гепатоз, енцефалопатія, ангіопатія, нефропатія. Дитині призначено та почато інтенсивну терапію, обстеження. З бесіди з прийомною матір'ю було з'ясовано, що напередодні хлопець знаходився у бабусі, дуже тривалий термін часу катався на велосипеді. Чи витримувалась дієта для дитини та вводилися своєчасно дози інсуліну мати сказати не змогла. З прийомними батьками неодноразово проводилися бесіди представниками соціальних служб та медичними працівниками про особливість стану здоров'я дитини, необхідність дотримання кратності введення замісної терапії інсуліну, важливість дотримання режиму та дієти, спостереження за рівнем глюкози крові.

Вказані обставини підтверджуються інформацією адміністрації КУ «Старобільське РТМО» від 01.08.2014 №01-10/973а (а.с.26).

Згідно звіту про підсумки соціального супроводження прийомної сім'ї ОСОБА_2 від 12.08.2014 №569 районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді зазначено, що подружжя ОСОБА_2 не можуть забезпечити прийомній дитині з особливими потребами, яку взяли на виховання, гарантію безпеки життєдіяльності. Часте потрапляння прийомної дитини до лікарні в критичному стані, відмова прийомною дитиною виконувати батьківські вимоги, погрози дитині «якщо ти будеш вести себе так, то поїдеш назад до інтернату», неодноразові заяви прийомної матері про «зняття з себе відповідальності» за дитину, неприйняття прийомною матір'ю іншої точки зору щодо виховання прийомної дитини, очікування від прийомної дитини вдячності за наданий їй шанс виховуватися в сім'ї, неготовність до плідної співпраці з державними структурами, які здійснюють державний захист дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, емоційна виснаженість прийомної матері призвело до дисфункціонування прийомної сім'ї та вирішення питання забезпечення безпечного життя дитини (а.с.28-29). Районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді просив врахувати їх рекомендації для внесення відповідної інформації до банку даних прийомних батьків, що є кандидатами на такий статус, для запобігання повторного влаштування дітей на виховання цим особам (а.с.33).

Абзацом другим п.6 Положення про прийомну сім'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 №565, передбачено, що дія договору припиняється у разі виникнення в прийомній сім'ї несприятливих умов для виховання дітей та спільного проживання (важка хвороба прийомних батьків, зміна їх сімейного стану, відсутність взаєморозуміння батьків з дітьми, конфліктні стосунки дітей), невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей, порушення схеми антиретровірусної терапії дитини, повернення дітей рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю), досягнення дитиною повноліття, досягнення батьками пенсійного віку, за згодою сторін та з інших причин, передбачених договором, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 СК України.

Згідно ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 №586, що діяв на час прийняття оскаржуваного розпорядження, при забезпеченні нормативно-правового регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Таким чином, на підставі комплексного аналізу матеріалів справи та пояснень учасників процесу, судом встановлені наступні обставини.

При укладенні договору №28 від 15.05.2014 позивачі достовірно знали про діагноз дитини, яку вони бажали прийняти на виховання; знали, з якого виховного закладу вона поступає; їм детально були роз'яснені права та обов'язки. Тобто, позивачі мали повний та достатній обсяг інформації стосовно конкретної дитини та мали змогу об'єктивно оцінити свої можливості щодо належного виховання саме такої дитини. Факт добровільного укладання договору свідчить про те, що позивачі були згодні взяти на себе таку відповідальність як виховання хворої на цукровий діабет дитини, яка перед цим знаходилась у школі-інтернаті.

Відповідно до умов вказаного договору прийомні батьки несуть персональну відповідальність за життя, здоров'я, фізичний і психічний розвиток прийомної дитини. Однак, нехтуючи встановленими обов'язками, позивачі не бажали створити необхідні умови. Вказаний висновок ґрунтується на наступних безспірних фактах. Потрапляння прийомної дитини в Старобільську ЦРЛ 04.06.2014 вперше; 17.07.2014 - вдруге; 30.07.2014 - втретє. 04.06.2014 дитина потрапила до лікарні після вживання зелених вишень. Під час обстеження лікарем були виявлені показники цукру, які свідчили про несвоєчасне введення інсуліну. Тобто вже після спливу лише двох тижнів перебування у позивачів прийомної дитини у останньої були виявлені ознаки порушення режиму прийому інсуліну. При цьому, 05.06.2014 позивачка супротив лікарським рекомендаціям та попередженням про загрозливий стан здоров'я та життя дитини категорично відмовилася від подальшого лікування, консультації лікаря-ендокринолога, та самовільно забрала її з інфекційного відділення. Ці активні дії є прямим порушенням підпунктів 2 та 5 пункту 1 вказаного договору в частині обов'язків захищати права та інтересів дитини та виконувати рекомендації лікарів-спеціалістів. Категоричність в питанні незалишення дитини в лікарні для подальшого лікування, відмова від консультації лікаря-ендокринолога свідчить про байдужість позивачки до здоров'я та життя прийомної дитини.

17.07.2014 ОСОБА_4 потрапив в лікарню вдруге з діагнозом: цукровий діабет, перший тип, тяжка форма, стадія декомпенсації. Після бесіди з матір'ю було встановлено, що дитина напередодні цілий день перебувала з бабусею, тривалий час каталася на велосипеді та невідомо було, чи витримувалася дієта дитини та чи вводилися своєчасно дози інсуліну. Також було з'ясовано, що напередодні хлопець пішов з дому об 11.00, а повернувся тільки о першій ночі. Дитину не шукали. Життєво необхідні ін'єкції інсуліну дитина не отримувала навіть коли вона прийшла додому. Прийомна матір відмовилася залишитись з дитиною на ніч в лікарні та покинула його до ранку. З прийомними батьками неодноразово проводилися бесіди представниками соціальних служб та медичними працівниками про особливість стану здоров'я дитини, необхідність дотримання кратності введення інсуліну, важливість дотримання режиму та дієти, та спостереження за рівнем глюкози в крові. Глюкометр для динамічного вимірювання цукру в крові у домашніх умовах батьки не придбали. Ці факти свідчать про відсутність контролю з боку опікунів за дитиною протягом всієї доби, прийомних батьків не хвилює відсутність малолітньої дитини з 11.00 до 01.00 ночі, а навіть після приходу дитини їй не вводився життєво необхідний інсулін. Наявність критичного стану та необхідність стаціонарного лікування вказує на системне порушення з боку прийомних батьків режиму застосування ліків. Те ж саме відбулося й 30.07.2014.

Вказані факти свідчать про системне порушення прийомними батьками обов'язків, зазначених у вказаному вище договорі. При чому такі порушення мали місце з самого початку перебування дитини в прийомній сім'ї. З самого початку позивачам надавалася допомога у вигляді консультацій педагогічного та медичного характеру, однак ситуація з прийомною дитиною з часом тільки ускладнювалася, що підтверджено вище вказаними фактами. Внаслідок чого, суд критично оцінює заяви позивачів від 06 та 11 серпня 2014 року (а.с.12,13), оскільки вони написані вже після системних порушень щодо виконання своїх обов'язків та неодноразових вказівок компетентних органів та посадових осіб на необхідність зміни ставлення до дитини та більш ретельного догляду за його станом здоров'я та процесу виховання. Такий висновок суду також ґрунтується на аналізі змісту заяви ОСОБА_2 від 06.08.2014 (а.с.13), в якій вони власноруч висловили ставлення до тяжко хворої дитини, позбавленої біологічних батьків, як до особи, якій необхідно обмежити волю в замкнутому просторі. У зв'язку з чим вказані заяви не можуть бути розцінені як виконання з боку позивачів п.п.7 п.1 договору від 15.05.2014 №28.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що на час винесення Розпорядження головою Старобільської РДА від 13.08.2014 №268 «Про визнання розпорядження голови Старобільської РДА від 15.05.2014 №195 таким, що втратило чинність», у відповідача були всі законні підстави для зазначення в констатуючий частині причин, з яких припиняється дія договору №28 від 15.05.2014, а саме: невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання прийомної дитини. Тому, приймаючи Розпорядження №307 від 26.09.2014, відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та вказаному вище Закону №586.

Доводи позивачів про те, що відповідач незаконно змінив підставу припинення дії договору від 15.05.2014 №28, спростовуються вище викладеним, оскільки повноваження щодо розірвання договору передбачені абзацом 2 п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 №565.

Твердження позивачів про те, що відповідач, а також служба у справах дітей або орган опіки та піклування не наділені чинним законодавством повноваженнями встановлювати наявність або відсутність вини у діях особи за невиконання батьківських обов'язків в силу того, що орган, який наділений таким правом визначений ст.ст.184,221 КУпАП, є суд, а також те, що відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність вини позивачів у припиненні діяльності прийомної сім'ї, не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного. Як зазначено вище за текстом, процедура розірвання договору передбачена відповідною постановою КМУ, якою прямо встановлено, що дія договору припиняється у разі невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей. При цьому даною нормою не передбачено встановлення вини з боку батьків. Зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що в його тексті зовсім відсутні посилання на наявність вини в діях або бездіяльності позивачів. Внаслідок чого зазначені посилання є явно надуманими та спростовуються як вказаною нормативною базою, так і встановленими по справі фактами.

Посилання у позові на те, що, ухваливши розпорядження №307 від 26.09.2014, відповідач фактично позбавив позивачку права на усиновлення (а також опіку, створення прийомної сім'ї) цієї та будь-якої іншої дитини на майбутнє, адже внаслідок цього розпорядження право ОСОБА_2 усиновити будь-яку дитину втрачається взагалі, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в даному випадку мали місце договірні відносини між позивачами та Стробільською РДА в особі її голови, за умовами договору позивачі взяли на себе відповідні обов'язки, які згодом не виконали. Відповідач на підставі договору в межах наданих законодавством повноважень обґрунтовано використав своє право на розірвання укладеного договору, при цьому ніяким чином не вирішував права на майбутнє.

Враховуючи викладене, позивачами не надано, а судом не виявлено належних доказів в підтвердження наявності порушень з боку Старобільської РДА та її голови при винесенні оскаржуваного розпорядження, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.6,13,22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п.6 Положення про прийомну сім'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 №565, ст.ст.160,162,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Старобільської районної державної адміністрації в особі голови Старобільської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Старобільської районної держаної адміністрації від 26 вересня 2014 року №307 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації №268 від 13 серпня 2014 року» - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 26 травня 2015 року.

Суддя Н.М. Басова