Справа № 819/1315/13-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Справа № 10264/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Матковська З.М.

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Коцур В.К.

за участю представників:

від відповідача Вітовська О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року у справі № 819/1315/13-а за позовом ОСОБА_2 до Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом до Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 26 березня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки податковим органом при його винесенні допущено ряд порушень чинного податкового законодавства та не враховано дійсні обставини.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року у справі № 819/1315/13-а в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечує. Просить постанову суду першої інстанції залишити без змін.

З наданих відповідачем документів вбачається, що в силу положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України Борщівська міжрайонна державна податкова інспекція Тернопільської області Державної податкової служби підлягає заміні її правонаступником Чортківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до п. 75.1 ПКУ податківці мають право проводити камеральні, документальні (планові чи позапланові; виїзні чи невиїзні) та фактичні перевірки. Документальними вважаються перевірки, предметом яких є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених ПКУ податків та зборів. Документальна перевірка, в свою чергу, може бути виїзною та невиїзною. Документальна виїзна перевірка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого вона проводиться. Відповідно до ст. 93 ПКУ місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та облік.

Відповідачем 05.03.2013 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 11.02.2013 року. За результатами перевірки складено акт від 05.03.2013 року.

Перевіркою, встановлено, що у період з 01.01.2010 року по 31.12.2011 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, а починаючи з 01.01.2012 року на загальній системі оподаткування.

Відповідачем встановлено, що позивачем за 12 календарних місяців 2011 року отримано виручки від здійснення підприємницької діяльності в сумі 458950,00 грн. Відтак, при переході позивача на загальну систему оподаткування сума від здійснення господарських операцій за останні дванадцять календарних місяців перевищувала 300000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки, на момент переходу на загальну систему оподаткування позивач не був платником єдиного податку, та його сукупний дохід за 12 місяців перевищив 300000 тис., то він відповідав вимогам, визначеним пунктом 181.1 ст.181 Податкового кодексу України, а тому зобов'язаний був подати реєстраційну заяву платника податку на додану вартість. Враховуючи, що в силу приписів п.183.10. ст.183 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час виникнення правовідносин), позивач вважається платником ПДВ, обов'язок по сплаті якого позивачем не виконувався, то суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність нарахування позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням грошового зобов'язання з ПДВ.

Однак, колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, не може погодитися з наведеним висновком суду першої інстанції, беручи до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Підпунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з підпунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

Податковим органом не враховано, що відповідно до частини 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість, а отже, суму передбачену підпунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України слід відраховувати лише з моменту перевищення платником податків граничного обсягу виручки, встановленого Указом, тобто, з моменту, коли платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування.

Аналогічне закріплено і в пункті 18 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

Враховуючи, що позивач протягом 2010 та по 31.12.2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування, здійснені ним господарські операції, у межах законодавчо визначеного граничного обсягу виручки, протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподаткованих операцій, оскільки згідно з нормами підпункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, в суму 300000,00 грн. входять лише ті суми від здійснення операцій з поставки товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість (у даному випадку такі операції у межах 500000,00 грн. оподаткуванню не підлягали).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, обсяг виручки позивача за 12 календарних місяці 2011 року становить 458950,00 грн., тобто, за спірний період позивач не перевищив 500000 тис.

З 01.01.2012 року позивач перейшов на загальну систему оподаткування.

Таким чином, загальний обсяг виручки, що підлягала оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування, склав 0 грн. та не перевищив законодавчо встановленого розміру у сумі 300000,00 грн.

З врахуванням викладеного оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем в порушення вимог законодавства.

Відповідно до вимог ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду..

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195,196, п.п. 3,4 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 205 ст.ст. 207,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року у справі № 819/1315/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області від 26.03.2013 року № .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.