Справа № 199/10006/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/12721/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Головчук С.В., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_4 до Виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Дніпропетровської міської ради Котляр Олени Валентинівни, заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Дніпропетровської міської ради Кондратенка Івана Миколайовича про визнання бездіяльності протиправною за касаційною скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Дніпропетровської міської ради Котляр О.В., заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Дніпропетровської міської ради Кондратенка І.М. про визнання дій неправомірними у зв'язку з порушенням права на отримання публічної інформації та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, надання документа про сплату судового збору або доказів, які свідчать про звільнення від його сплати, та зазначення підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року апеляційну скаргу повернуто на підставі пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки апелянтом у встановлений строк не усунуто недоліки апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору .

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на порушення судом статей 1, 21 Закону України «Про громадські об'єднання» та пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими громадська організація може здійснювати діяльність без статусу юридичної особи, маючи при цьому право захищати права і законні інтереси своїх членів та бути звільненою від сплати судового збору.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведено у статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», відповідно до пункту 7 частини 1 якої від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Положенням зазначеної норми у взаємозв'язку з пунктом "г" частини першої статті 49 Закону України від 23 грудня 1993 року №3792-XII «Про авторське право і суміжні права» дано офіційне тлумачення Конституційним Судом України у Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013. Конституційний Суд вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадським об'єднанням є добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання (громадська організація або громадська спілка) може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Згідно зі статтями 12 і 16 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання реєструється і набуває статусу юридичної особи або повідомляє про своє утворення уповноважений орган з питань реєстрації та здійснює діяльність без статусу юридичної особи.

З витягу з протоколу установчих зборів засновників Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» від 15 вересня 2014 року № 1, наказу Дніпропетровського міського управління юстиції від 15 жовтня 2014 року № 381 вбачається, що ця громадська організація легалізована шляхом письмового повідомлення про утворення і здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи.

Виходячи із наведених вимог закону, громадська організація звільняється від сплати судового збору за наявності звернення особи до цієї організації про захист права та визначення права звернення до суду в законі чи статутних документах.

Водночас, відповідно до статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Тому при вирішенні питання про прийняття позовної заяви слід звернути увагу на те, чи може громадська організація без статусу юридичної особи бути позивачем в адміністративній справі або законним представником інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: С.В. Головчук

М.І. Мойсюк