Справа № 2а-8265/11/1370
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2011 р. м. Львів № 2а-8265/11/1370
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участю секретаря судового засідання Панчишин Н.Я., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Мостиському районі Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення,
Представник відповідача позов заперечила повністю, пояснила, що під час перевірки було виявлено два порушення перевищення залишку готівки в касі та незабезпечення обліку товарних запасів на загальну суму 2675 грн. Щодо першого порушення, то на підставі ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки його вчинено даним субєктом господарювання вперше, застосовано штраф в сумі однієї гривні. Щодо обліку товарних запасів, то представник відповідача пояснила, що зазначене порушення відповідно до ст. 20 названого вище закону, передбачає застосування штрафної санкції у подвійному розмірі вартості не облікованих товарів, в даному випадку це 5350 грн. (2675*2). Вважає, що відсутність за місцем реалізації товару прихідних накладних на товар свідчить про неналежний облік товарних запасів, а тому підстав для задоволення позову немає.
Суд заслухав пояснення представників сторін, допитав свідка, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:
ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1І.) зареєстрована як фізична особа підприємець 05.11.2010 року Мостиською районною державною адміністрацією, про що серед матеріалів справи є відповідне свідоцтво (а.с. 50). Згідно з довідок ДПІ у Мостиському районі, ФОП ОСОБА_1 взята на облік платника податків 08.11.2010 року та перебуває на загальній системі оподаткування з придбанням торгового патенту (а.с. 39-40). ФОП ОСОБА_1 займається роздрібною торгівлею алкогольними напоями в магазині, розташованому у с. Берегове Мостиського району.
На підставі наказу № 225 «Про проведення фактичних перевірок»від 01.03.2011р. (а.с. 10) 04 березня 2011 року інспектори ДПІ у Мостиському районі провели перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». Перевірка проводилась у присутності продавця магазину ОСОБА_3, а її результати відображено в акті перевірки від 04.03.2011 року з додатком № 3 (а.с. 28-33). Відповідно до цього акта, під час перевірки інспектори виявили незабезпечення ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, що виявилося у відсутності на момент її проведення прихідних накладних на товар на загальну суму 2675 грн., що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Крім того, інспектори виявили невідповідність сум готівкових кошів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, що також є порушенням пункту 13 статті 3 названого вище Закону. Таке порушення додатково підтверджується постановою Мостиського районного суду від 31.03.2011 року (а.с. 41) про притягнення продавця ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 155-1 КУпАП.
Оцінюючи доводи позивача про необґрунтованість висновків органу ДПС та аргументи відповідача на їх спростування суд виходив з наступного.
Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України від 06.07.95 № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(далі - Закон № 265). Так статтями 15 та 16 Закону № 265 визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.
У статті ст. 3 Закону № 265, серед іншого передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів/наданих послуг (пункт 12).
Відповідно до ст. 6 Закону № 256 облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.
Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»не дає визначення «обліку» товарних запасів, проте зміст цього поняття розкриває Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до норм цього Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, відповідно до ст. 3 Закону, є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Відповідно до ст. 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Документами, що є підставою для внесення облікових записів, можуть бути накладні та товарно-транспортні накладні, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей. На момент проведення перевірки таких документів у приміщенні магазину не було і позивач цього не заперечує. Втім, на спростування твердження органу ДПС про реалізацію не облікованого товару позивач надала Книгу обліку доходів та витрат, а також реєстр поступлень горілчаних виробів та вина до магазину у с. Берегове станом на 04.03.2011 року, а також товарно-транспортні накладні та інші документи, на підставі яких і зроблено відповідні облікові записи у Книзі обліку (а.с. 83-94). Оригінали названих документів суд дослідив у судовому засіданні, а їх копії долучив до матеріалів справи. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд встановив, що на час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 у приміщенні її магазину були товарні запаси, тобто алкогольні напої, придбані у постачальників та доставлені до місця реалізації відповідно до товарно-транспортних накладних (далі ТТН), на підставі яких було зроблено відповідні записи у Книзі обліку, зокрема:
- відповідно до ТТН № 0190602 від 23.02.2011 року (а.с. 90), позивач придбала: 1) сорок одиниць товару (горілка «Слава»обємом 0,5 л. 20 шт. та горілка «Володар»обємом 0,5 л. також в кількості 20 шт.) на загальну суму 960 грн., які реалізовувала по ціні 24 грн. за пляшку; 2) двадцять одиниць товару (горілка «Львівська»обємом 0,5 л.) по ціні 28 грн. за плашку на загальну суму 560 грн.; 3) пятнадцять одиниць товару (вино «Кагор»обємом 0,7 л) по ціні 18 грн. за пляшку на загальну суму 270 грн. та дванадцять одиниць товару (вино «Кагор» обємом 1 л) по 19,50 грн. за пляшку на загальну суму 234 грн. Записи відповідного змісту зроблено на стор. 34 Книги обліку доходів та витрат (а.с. 87);
- відповідно до ТТН № 616216 від 12.01.2011 року (а.с. 91) придбано: 1) дванадцять одиниць продукції (горілка «Слава обємом 0,7 л ) ціною 32 грн. за пляшку на загальну суму 384 грн., про що зроблено запис на стор. 33 Книги обліку доходів та витрат ( а.с 86);
- відповідно до ТТН № 956399 від 29.12.2010 року (а.с. 92) позивач придбала двадцять одиниць товару (горілки «Вожак»обємом 0,5 л.) ціною у 28 грн. за пляшку на загальну суму 560 грн., про що зроблено запис на стор. 33 Книги обліку доходів та витрат (а.с. 86);
- на підставі ТТН № 716591 від 08.12.2010 року (а.с. 93) позивач придбала дванадцять одиниць продукції (шампанське «Одеса») по ціні 23 грн. за пляшку на загальну суму 276 грн., про що є запис на стор. 33 Книги обліку доходів та витрат (а.с. 86);
- відповідно до ТТН № 427371 від 01.12.2010 року (а.с. 94) позивача придбала шість одиниць товару (шампанське «Одеса») ціною 15 грн. за пляшку на загальну суму 90 грн., про що є запис на стор. 32 Книги обліку доходів та витрат (а.с. 85);
- відповідно до акта СТ від 02.11.2010 року позивач отримала тридцять три одиниці товару на загальну суму 426 грн. (вино «Сонце в бокалі»в кількості 23 пляшки по 12 грн. кожна, всього на суму 276 грн. та вино «Тамянка»в кількості 10 пляшок по 15 грн. кожна на загальну суму 150 грн.) про що є відповідні записи на стор. 1 Книги обліку доходів та витрат (а.с. 84).
Крім того, позивач долучила копії звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій за січень-березень 2011 року.
Отже, наявні у позивача товарні запаси позивач обліковувала шляхом внесення відповідних записів у Книгу обліку доходів та витрат.
Допитана в якості свідка продавець магазину ОСОБА_3 ствердила, що під час проведення перевірки інспектори не вимагали цієї книги, не пояснювали їй, що саме вони перевіряють, а лише вимагали накладні на товар, який реалізовувався. Про інші документи, зі слів свідка, інспектори не запитували і після того, як вона пояснила, що накладні перебувають у власниці магазину ОСОБА_1, яка привезе їх протягом години, ревізори завершили перевірку та залишили магазин.
Таким чином, висновок про неналежний облік товарних запасів орган ДПС зробив на підставі того, що в магазині на момент перевірки відсутні прихідні накладні на товар, з чим суд не погоджується. Облік товарів і його документальне підтвердження за своєю суттю є різними категоріями, які не можна ототожнювати. Первинні документи, про відсутність яких зазначено в акті від 04.03.2011 року, містять відомості про зміст господарської операції і доводять факт її здійснення. В даному випадку за допомогою ТТН суд встановив асортимент та ціну алкогольних напоїв, які підприємець придбала у Львівського лікеро-горілчаного заводу та інших постачальників, а також факт поставки. Втім, сам факт наявності чи відсутності первинних документів є підставою для висновку щодо обґрунтованості даних бухгалтерського та податкового обліку, втім аж ніяк не може свідчити про те, що такий облік взагалі не ведеться. Суд встановив, що ревізори не вимагали під час перевірки та не досліджували змісту книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1, хоча така була наявна в магазині. З огляду на описані вище обставини справи суд вважає, що висновок органу ДПС про порушення позивачем п. 12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»необґрунтований, оскільки є результатом неповної та вибіркової перевірки порядку ведення господарської діяльності, а також наслідком невірного тлумачення норм чинного законодавства. Відтак і прийняте на цій підставі спірне рішення в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5350 (пять тисяч триста пятдесят) гривень є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо іншого порушення невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, слід зазначити таке. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 Закону № 265 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону № 265, за порушення вимог цього Закону, в даному випадку йдеться про невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, яке вчинено вперше - до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі однієї гривні. Факт названого вище порушення позивач визнає, а продавець ОСОБА_3Я не заперечила свої вини у скоєному порушенні. Щодо останньої, то згаданою вище постановою Мостиського районного суду від 31.03.2011 року її визнано винною та притягнено до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 155-1 КУпАП, тому питання про те, чи таке порушення було і хто у ньому винен, відповідно до вимог ст. 72 КАС України, не потребує доведення, відтак у цій частині суд відмовляє у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, відповідач, з огляду на його правову позицію, не довів встановлений ним під час перевірки ФОП ОСОБА_1 факт незабезпечення ведення нею обліку товарних запасів, а тому за даних обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині застосування санкцій на суму 5350 грн. підлягає скасуванню.
Враховуючи висновки суду про необхідність часткового задоволення позовних вимог немайнового характеру позивачу відшкодовується половина сплаченого ним судового збору.
Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд
Адміністративний позов задовольнити частково.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з державного бюджету України на корись фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 (одна) гривня 70 копійок.
Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2011 року.
Суддя Москаль Р.М.
Суддя Москаль Р.М.