Справа № 2а-11392/11/1370 (145777/12/9104)
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2015р. м. Київ К/800/65997/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді: Вербицької О.В.
суддів: Маринчак Н.Є.
Муравйова О.В.
за участю секретаря: Іванова Д.О.
представників:
позивача: Ларіонова Р.О.

відповідача: Українська Т.О.

прокуратури: Атаманюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року

у справі № 2а-11392/11/1370

за позовомДержавного підприємства Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби
за участюПрокуратури Львівської області
Прокуратури м. Львова
проскасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (далі по тексту позивач, ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод») звернулось з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби (далі по тексту відповідач, СДПІ) за участю Прокуратури Львівської області, Прокуратури м. Львова (далі по тексту прокуратура) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2012 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року апеляційну скаргу СДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні, позивач заявив усне клопотання про заміну Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» на його правонаступника Державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості заявленого клопотання та наявності підстав для його задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін та прокуратури, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що СДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень 2011 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у листопаді-грудні 2009 року, лютому-грудні 2010 року, за результатами якої складено акт від 22.04.2011 року № 345/08-04 0768-556.

В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.200.1, п. 200.2, п. 200,3, п. 200,4 Податкового кодексу України, а саме: завищено податковий кредит за січень 2011 року, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту за січень 2011 року на суму 194 782,27 грн., пп. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пп. 200.1 - 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2011 року на суму 3 758 345,37 грн. та завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за січень 2011 року на суму 272 103,84 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, СДПІ прийнято податкові повідомлення рішення від 17.05.2011 року №/0/1087, яким ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 3 758 345, 37 грн. та №10880804/0/9510, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 466 886, 11 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до вимог п. 200.3 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» та ПП «Фірма «Кадекс і К.», ТзОВ «Терія», МПП «Шаір В», ПП «Стимул», ПП «Юрма Плюс», ТОВ «Автотехніка», ТзОВ «Авіанормаль», ТОВ «Фірма Галілея», ТОВ «Тіком» були здійсненні господарські операції щодо придбання товарів за договорами від 12.01.2009 року №8, від 02.11.2009 року №23-09, від 09.01.2009 року №2, від 02.12.2009 року №10-АР

Реальність здійснення господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними, видатковими накладними, платіжними дорученнями, тощо.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є документами первинного обліку.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо реальності господарських операцій, укладених між позивачем та ПП «Фірма «Кадекс і К.», ТзОВ «Терія», МПП «Шаір В», ПП «Стимул», ПП «Юрма Плюс», ТОВ «Автотехніка», ТзОВ «Авіанормаль», ТОВ «Фірма Галілея», ТОВ «Тіком».

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що вищевказані контрагенти на час спірних відносин були зареєстровані як платники податку (відповідно до вимог чинного законодавства).

Також, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки СДПІ щодо нікчемності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог діючого на час спірних правовідносин законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що у ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» протягом грудня 2010 року-січня 2011 року було наявне від`ємне значення податку на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було сплачено у попередніх податкових періодах постачальникам товарів (послуг) кошти, що відповідають сумі заявленого бюджетного відшкодування.

Таким чином, ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» правомірно заявлено до бюджетного відшкодування у січні 2011 року суму податку на додану вартість у розмірі 3758345,37 грн.

Крім того, позивачем вірно визначені значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту за січень 2011 року, а також залишки від`ємного значення, які після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного податкового періоду за січень 2011 року.

Щодо висновків СДПІ про завищення ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» суми бюджетного відшкодування у розмірі 551 978,39 грн., що було нараховано (сплачено) у складі комісійної винагороди на підставі договорів комісії, слід зазначити наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, та вбачається з матеріалів справи, в усіх договорах комісії, які перераховані в акті перевірки, зазначається про те, що комісійна плата утримується комісіонером самостійно пропорційно отриманим коштам, що надійдуть від замовника на рахунок комісіонера.

Таким чином, оплата ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» комісіонеру здійснюється відразу при надходженні коштів від замовника шляхом утримання їх самим комісіонером. Комітент - ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», в свою чергу оприбутковує всю виручку, що надійшла від замовника у складі своїх доходів, а комісійну винагороду, яку з нього стягує комісіонер, - у складі своїх витрат. При цьому і сума коштів, що надійшла від замовника, і сума комісійної винагороди вказуються у звітах комісіонера.

Відповідно до вимог пп. «а» п. 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Статтею 1020 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента, якщо інші кредитори комітента не мають переважного перед ним права на задоволення своїх вимог із грошових коштів, що належать комітентові.

Також, суди дійшли вірного висновку щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту та подальшого здійснення бюджетного відшкодування на суму ПДВ 1 592528,77 грн. при проведенні розрахунків шляхом передачі військового майна між в/ч НОМЕР_1 та ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод».

Пунктом 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже, виконання робіт ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» для військової частини НОМЕР_1 , та подальше постачання останньою літаків в рахунок погашення заборгованості із видачею податкових накладних, є підставою для формування у ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» податкового кредиту та здійснення подальшого відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Колегія суду також погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 3758345,37 грн. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 200.23 ст. 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

У разі, коли податковий орган в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник податків вправі скористатись свої правом на судове оскарження шляхом звернення з позовом про стягнення суми коштів з Державного бюджету України.

Частиною 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій вірно застосували норми матеріального права, отже, прийняті податковим органом спірні рішення є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищезазначеними нормами права, отже, відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2012 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Державне підприємство Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» на Державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод».

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
О.В. Муравйов