Справа № 804/20191/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2015 року справа № 804/20191/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Шлай А.В. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» (далі - позивач або ТОВ «ЦУМ») звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач або ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області), в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невизнання податковою декларації ТОВ "ЦУМ" з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року;

- скасувати рішення відповідача № 20067/10/04-61-18-2 від 09.09.2014 року про невизнання податковою декларації ТОВ "ЦУМ" з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року;

- зобов'язати відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ "ЦУМ" (Код за , індекс 49083, м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд. 67,) з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками датою її фактичного отримання;

- зобов'язати відповідача відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ "ЦУМ" (Код за , індекс 49083, м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд. 67) з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМ" (Код за , індекс 49083, м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд. 67);

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № 20067/10/04-61-18-2 від 09.09.2014 року про невизнання податкової декларації ТОВ "ЦУМ" з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року податковою звітністю.

Зобов'язано ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (, індекс 49087,

м. Дніпропетровськ, пров. Універсальний, 12) прийняти податкову декларацію Товариства з

обмеженою відповідальністю "ЦУМ" (Код за , індекс 49083, м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд. 67,) з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року з додатками датою її фактичного отримання, тобто 09.09.2014 року.

Зобов'язано ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (, індекс 49087, м. Дніпропетровськ, пров. Універсальний, 12) відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМ" (Код за , індекс 49083, м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд. 67) з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в інтегрованій картці платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМ" (Код за , індекс 49083, м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд. 67).

Визнано протиправною та скасовано вимогу УПФУ в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області № Ф-817 від 10 травня 2013 року про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 1194,03 грн.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2014 року засобами поштового зв'язку позивачем до ДПІ в АНД м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, яка була вручена відповідачеві 09.09.2014 р. (а.с. 9-20).

17.09.2014 року ТОВ "ЦУМ" отримало рішення відповідача, оформлене листом № 20067/10/04-61-18-2 від 09.09.2014 року, з тексту якого вбачається, що податкова декларація не вважається податковою декларацією, оскільки підприємство відсутнє в реєстрі платників податку на додану вартість, тобто декларація подана не платником податку. У зв'язку із тим, що декларація складена з порушенням п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України, вона не вважається податковою декларацією (а.с. 8).

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Порядок оформлення та порядок подання податкової декларації регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України), а також Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 р. за № 2094/24626.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами ст.ст. 15, 16 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Згідно п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.8 ст.49 Податкового кодексу України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом Державної податкової служби. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.

Пунктом 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування відємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Таким чином, зі змісту наведених вище норм податкового законодавства, стаття 48 не містить такої підстави для відмови у невизнанні податкової декларації податковою звітністю, а саме: наявність прийнятого податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та виключення з реєстру платників податків.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вищевказана відмова у невизнанні податкової декларації позивача з податку на додану вартість за серпень 2014 р., викладена у рішенні № 20067/10/04-61-18-2 від 09.09.2014 року, є протиправною і суперечить вищенаведеним нормам ст.ст.48,49 Податкового кодексу України.

Слід також зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем було оскаржено в судовому порядку рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 151/28-041 від 15.11.2013 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року по справі № 804/940/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМ" до Державного реєстратора Реєстраційної служби ДМУЮ, ДПІ в АНД м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, позовні вимоги ТОВ "ЦУМ" задоволені в повному обсязі, рішення ДПІ в АНД м. Дніпропетровська № 72 від 12.12.2013 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість визнано протиправним та скасовано. Зобов'язано ДПІ поновити позивача в реєстрі платників ПДВ (а.с. 21-26). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в АНД районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, без змін (а.с. 27-31).

Згідно з абз. 4 п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що станом на день подання податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 р. (09.09.2014 р.) тривала процедура судового оскарження рішення контролюючого органу та у цей період позивач зобов'язаний був подавати податкові декларації з ПДВ до дня набрання вказаним судовим рішенням законної сили, у зв'язку з чим відмова відповідача у визнанні податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 р. як податкової звітності позивача, є безпідставною та необґрунтованою, прийнятою без врахування норм абз. 4 п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 49.12.2 пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З огляду на наведене, посилання відповідача як на підставу неприйняття податкової декларації позивача на відсутність останнього у реєстрі платника ПДВ як такого, є необґрунтованою, оскільки, у відповідності до норм Податкового кодексу України не існує такої підстави для відмови у прийнятті податкової звітності як анулювання реєстрації платника ПДВ.

Крім того, відповідно до роз'яснень, викладених в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 р. №1172/11/13-10, у разі набрання законної сили рішенням про задоволення вимог про визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття. Тобто, таке рішення податкового органу не створює будь - яких правових наслідків, тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано всі обставини, що мають значення для його прийняття.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

З огляду на вищевикладене, є безпідставними посилання відповідача на відмову у невизнанні податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 р. у зв'язку з тим, що відносно позивача прийнято рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Відповідно до пункту 49.13. статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вважав, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова декларація вважається поданою платником до органу державної податкової служби, і враховуючи наявний спір, зобов'язати відповідача прийняти таку декларацію датою її фактичного отримання - 09.09.2014 року.

Відповідно до Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 р. № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 р. за № 217/24994, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників територіальні органи Міндоходів проводять оперативний облік надходжень:1) за податками, зборами, митними платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Міністерства доходів і зборів України та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 4 грудня 2013 року № 760/1031, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 року за № 2193/24725; 2) за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 19 вересня 2013 року № 493/815, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 вересня 2013 року за № 1667/24199.

У разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України. На суми податкового боргу органом Міністерства доходів і зборів формуються податкові вимоги за формою та в порядку, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 576 "Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків".

Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники.

З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМ" з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в інтегрованій картці платника податків ТОВ є також обґрунтованими.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як вбачається із наданих відповідачем суду заперечень, останнім не надано суду жодних доказів та не наведено будь-яких підстав щодо законності та правомірності невизнання податковим органом податкової декларації позивача з ПДВ за серпень 2014 р. податковою звітністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган протиправно відмовив позивачеві у визнанні його податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 р. податковою звітністю, тобто не у спосіб, що визначений нормами Конституції та законів України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції помилково не вирішена вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року, що є підставою для зміни останнього.

З огляду на протиправність оскаржуваного рішення ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №20067/10/04-61-18-2 від 09.09.2014 року про невизнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року, колегія суддів вважає, що і дії відповідача щодо невизнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року - є протиправними.

Відповідно до п. 2 ст. 201 КАС України вирішення не всіх позовних вимог або питань є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині.

Керуючись 195, 196, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - змінити, доповнивши резолютивну частину таким змістом: «Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року».

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко