Справа № 825/576/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/576/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А
21 травня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Парінова А.Б.,
суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,
при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,
за участю представника Мельника С.М. Стовпового С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, треті особи: орган опіки та піклування Новозаводської у м. Чернігові ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Габріель», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування реєстрації місця проживання,-
Позивач звернулася до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_5 з позовом до Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просила скасувати рішення відповідача про реєстрацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач та треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянти просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Свої вимоги скаржники обґрунтовують тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Треті особи зазначапють про порушення судом при вирішенні справи вимог ст.ст. 99, 100 КАС України та зазначають, що на вселення до житлового приміщення користувача батьків ОСОБА_1 згода позивача не вимагається.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 188 від 20.07.2012 «Про видачу ордерів у будинку АДРЕСА_2 » було виділено двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 11).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.08.2012 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.

12.12.2012 до Новозаводського PB у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області було проведено реєстрацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 лютого 2013 року, що було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 09.04.2013 року, позов ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення задоволено. Вселено ОСОБА_4 та малолітню ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання незаконною та скасування реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 лютого 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року вказані рішення судів скасовано та закрито провадження у справі у зв`язку з тим, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Позивач в лютому 2015 року звернулася з даним позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач разом з донькою мали право на користування спірною квартирою як член сім`ї наймача, не проживала у спірній квартирі з поважних причин, письмової згоди на вселення та реєстрацію в квартирі батьків наймача не давала, тому реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 проведена з порушенням вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яким передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування (стаття 11).

Відповідно до статті 11 вказаного Закону, статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 3, підпункту 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 р. № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 р. № 1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421, затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.3. Порядку, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) ДМС України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Згідно із пунктом 2.2 Порядку, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру:

- письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5);

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

- документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру;

право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 р. № 574 «Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 р. за № 84/20397;

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до Порядку; - військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

- свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

- заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Таким чином, у розумінні вимог законодавства про свободу пересування та вільний вибір місця проживання документи, перелік яких чітко визначено пунктом 2.2 Порядку, є виключною підставою для прийняття територіальним підрозділом ДМС рішення про реєстрацію місця проживання фізичної особи.

В даному випадку, як підтверджується наявними матеріалами справи, ордер на квартиру АДРЕСА_1 видано ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб (він, дружина та дочка).

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

В даному випадку, зазначений ордер є єдиною підставою на заселення в житлове приміщення.

Відповідно до статті 65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Згідно зі статтею 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника будинку (квартири) вправі вселяти в займане житлове приміщення інших осіб лише за згодою власника.

Тобто, без згоди наймача чи власника будинку (квартири) вселення в займане ним житлове приміщення та реєстрація місця проживання особи, окрім неповнолітніх дітей членів сім`ї, не дозволяється.

З матеріалів справи встановлено, що порушене право позивача на користування квартирою АДРЕСА_1 було відновлене в судовому порядку. В рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.02.2013 по справі № 2515/14980/2012, що набрало законної сили, судом встановлено, що ОСОБА_4 та її малолітня дочка ОСОБА_5 мають рівне з ОСОБА_1 право користування спірною квартирою.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи на підставі наведених норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що реєстрація відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без отримання згоди ОСОБА_4 проведена відповідачем з порушенням вимог п. 2.2. 2.2 Порядку та ст. 65 Житлового кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та скасування рішення відповідача про реєстрацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

Перевіряючи посилання апеляційної скарги третіх осіб на порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 99, 100 КАС України при розгляді даної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що до суду з даним позовом позивач звернулася 26.02.2015 року.

При цьому, дії по реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , що є предметом оскарження у даній справі, були вчинені відповідачем 12.12.2012.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_4 просила поновити строк на звернення до суду у зв`язку з тим, що судом касаційної інстанції в липні 2014 року було закрито провадження у справі за її аналогічним позовом, поданим в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає наведені позивачем причини пропуску строку поважними, у зв`язку чим приходить до висновку про необхідність поновлення такого строку.

При цьому, з журналу судового засідання суду першої інстанції вбачається, що судом розглядалося клопотання представника ОСОБА_1 про залишення адміністративного позову без розгляду, у задоволенні якого судом було відмовлено та виирішено питання щодо строку звернення до суду.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.
Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційнв скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська
Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.05.2015 року

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.