Справа № 750/1814/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1814/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Міщука М.С.

при секретарі: Авраменко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за апеляційною скаргою позивача - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивач - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради - звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 11 лютого 2015 року - про накладення штрафу на управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, яка була винесена при виконанні виконавчого листа №750/6411/14.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 березня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Позивач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області перебуває виконавчий лист №750/6411/14, виданий Деснянським районним судом міста Чернігова 08 грудня 2014 року - про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення деснянської районної у місті Чернігові ради нарахувати та виплатити, з урахуванням проведених виплат, ОСОБА_3 недоотриману суму грошової щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та виплатами, зумовленими народженням та похованням» за періоди з 01 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 жовтня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 05 серпня 2009 року.

28 листопада 2014 року, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження та розпорядження державного виконавця управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, було здійснено перерахунок ОСОБА_3 перерахунок грошової щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та виплатами, зумовленими народженням та похованням» за періоди з 01 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 жовтня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 05 серпня 2009 року. Згідно з перерахунком, сума виплат стягувану становить 7306,15 грн.

Судове рішення в частині здійснення перерахунку пенсії стягувачу - виконано боржником, що підтверджується Розпорядженням 28 листопада 2011 року (а.с.4).

Проте, виплата коштів, відповідно до вищезазначеного перерахунку - не здійснена.

11 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради штрафу у розмірі 680 грн. За невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою, позивач - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що рішення суду про зобов'язання здійснити перерахунок і виплату було виконано в частині здійснення перерахунку ОСОБА_3 грошової щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та виплатами, зумовленими народженням та похованням».

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

За приписами ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: 9) обов'язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Посилання боржника на відсутність коштів, необхідних для виконання рішення суду, не є поважними причинами невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки згідно до п. 26 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року встановлено, що суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, тому що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділи примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не є органами державної виконавчої служби, що виключає можливість їх участі як сторони в адміністративному процесі.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 березня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 28.05.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Т.Р. Вівдиченко,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Міщук М.С.