Справа № 159/457/15-а,2-а/159/37/15
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 876/2510/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області їй призначено пенсію по інвалідності (II група, загальне захворювання) згідно з поданою заявою.

Разом з тим, листом управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області від 22 січня 2015 року № 593/02-1012 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Як наслідок, ОСОБА_1 просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності, як державному службовцю згідно із Законом України "Про державну службу" неправомірними, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити та виплачувати пенсію по інвалідності, як державному службовцю згідно із Законом України "Про державну службу" з 09 січня 2015 року з урахуванням усіх видів оплати праці, на які нараховуються страхові внески (єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено повністю. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності, як державному службовцю згідно з Законом України "Про державну службу" неправомірними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1, як державному службовцю відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 09 січня 2015 року, з урахуванням виплачених сум призначеної пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу", пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи не залежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, з наступних підстав.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступні обставини.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (із змінами та доповненнями) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до довідки МСЕК від 31.12.2014 року ОСОБА_1 визнано інвалідом другої групи загального захворювання, інвалідність встановлена до січня 2016 року.

Судом також встановлено, що 09.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області із заявою про призначення їй пенсії по інвалідності як держслужбовцю, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

22.01.2015 року листом № 593/02-1012 управлінням Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

На день звернення позивачки про переведення її на пенсію по інвалідності вона визнана інвалідом II-ої групи і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Закону "Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (із змінами і доповненнями) передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно з Законом України "Про державну службу", мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу".

Згідно з ст. 37 Закону "Про державну службу" пенсія державним службовцям з 1 січня 2015 року призначається в розмірі 60 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про державну службу" заробітна плата держаних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранг, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У частині першій ст. 1 Закону "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст. 2 Закону "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону можна зробити висновок про те, що з середньої заробітної плати (доходу) мають бути сплачені страхові внески.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за № 1161/15852, було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної плати, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії.

Однак, постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а-4753/2670 затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально - побутових питань, індексація є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що на усі виплати, які вказані в цій довідці нараховуються страхові внески, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім цього, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої ст.66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, суми виплат, які отримала застрахована особа, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З довідки № 3 та № 4 від 09.01.2015 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" вбачається, що позивачка отримувала у розрахунковому періоді матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію, з яких відраховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як наслідок, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення, що вірно встановлено судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, ст. 200, ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано - Франківської області залишити без задоволення, а постанову Верховинського районного суду Івано - Франківської області від 05 листопада 2014 року по справі № 340/701/14-а, 2а/340/42/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Б. Хобор

Судді : Я.С. Попко

Р.П. Сеник