Справа № 2а-1901/11/1370
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015р. м. Київ К/800/13113/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року

у справі за позовом військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району (далі - Самбірська КЕЧ району) до Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області (далі - УПФУ в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області), треті особи - Відділ державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Самбірського МУЮ), Самбірське управління державного казначейства Головного управління Державного казначейства України (далі - Самбірське УДК ГУДКУ у Львівській області), про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону звернувся до суду з позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі Самбірської КЕЧ району про визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області від 07 лютого 2011 року № 61 про застосування штрафних санкцій та пені. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 2004 року на рахунки спеціального фонду позивача накладено арешт і він не має можливості розпоряджатися цими коштами. Зазначає, що через те, що органом виконавчої служби з цих рахунків стягувались платежі в рахунок погашення вимог інших кредиторів, Самбірська КЕЧ району своєчасно не сплатила борг зі сплати страхових внесків. Крім того, норма закону, яка була застосована відповідачем при прийнятті зазначеного рішення, а саме: пункт 2 частини 9 статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV), втратила чинність із 01 січня 2011 року, а отже, на момент винесення рішення № 61 не могла бути застосована, у зв'язку з чим воно є протиправним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі Самбірська КЕЧ району порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону № 1058-IV. Вказує, що позивач оскаржив попередні рішення органу Пенсійного фонду про застосовування фінансових санкцій та пені до суду, що є підставою для зупинення нарахування цих платежів до розгляду його скарги по-суті.

УПФУ в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Зазначає, що позивач не заперечує факт наявності у нього недоїмки зі сплати страхових внесків з 2008 року, не звертався до органів пенсійного із заявою про узгодження суми цієї недоїмки та здійснював платежі з інших рахунків, що спростовує його доводи про їх заблокування. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням УПФУ в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області від 07 лютого 2011 року № 61 до позивача, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами ПФУ, а саме: штраф у розмірі 235925,89 грн і 58438,18 грн пені за період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2011 року.

Пунктом 2 частини 9 статті № 1058-IV (у редакції, що була чинною на час, за який донараховано страхові внески) виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу;

Із набранням чинності з 01 січня 2011 року підпунктом «й» пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі статті 106 Закону № 1058-IV було виключено частину 9.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Суди встановили факт наявності своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхувальником страхових внесків за період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2011 року, який виявлений відповідачем у ході перевірки.

Проаналізувавши наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції, які виникли до 01 січня 2011 року, мають бути застосовані (стягнуті) і після 01 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення зазначеної заборгованості.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 03 липня 2012 року (справа № 21-157а12), від 26 березня 2013 року (справа № 21-71а13), від від 03 грудня 2013 року (справа № 21-414а13).

Згідно із частиною 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги щодо оскарження позивачем попередніх рішень органу Пенсійного фонду № 90,91 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, оскільки ці рішення прийняті відносно заборгованості за інший період.

За таких обставин, підстави для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак