Справа № 157/898/13-а, 2а-157/37/13
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 11480/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 9.08.2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Верхівської сільської ради від 3.10.2012 року № 22/3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3»;

визнати нечинним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га за кадастровим № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, виданий 26.10.2012 року Верхівською сільською радою.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 9.08.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення Верхівської сільської ради від 3.10.2012 року № 22/3 є протиправним, оскільки сільською радою не було враховано, що земельна ділянка, яка згідно рішення передана ОСОБА_3, перебувала в користуванні позивача та надана ОСОБА_3 без погодження меж земельної ділянки з її користувачем. Крім того, надання ОСОБА_3 земельної ділянки не відповідає затвердженому генплану забудови села, земельна ділянка передана ОСОБА_3 із господарською будівлею, яка належить до успадкованого позивачем будинковолодіння.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У справі встановлено, що згідно рішення Верхівської сільської ради № 13/6 від 12.01.2012 року, за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_3, останньому надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,25 га під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1.

Дане рішення сільської ради було оскаржено позивачем ОСОБА_1 у судовому порядку, однак ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 26.11.2012 року, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

На підставі рішення Верхівської сільської ради № 13/6 від 12.01.2012 року Камінь-Каширським районним виробничим відділом Волинської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки ОСОБА_3, який погоджено Комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (висновок № 349 від 1.10.2012 року), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Волинській області (висновок № 2647 від 20.08.2012 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) та дочірнім підприємством ДП «НДЦ «Охоронна археологічна служба України» інституту археології Національної академії наук України (висновок № 1261/14 від 9.08.2012 року про проведення наукової археологічної експертизи земельної ділянки). У проекті землеустрою також містяться пояснювальна записка, графічні матеріали: ситуаційна схема, креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру, креслення меж землекористувачів, а також акт встановлення та узгодження меж між землекористувачами суміжних земельних ділянок.

Рішенням Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 22/3 від 3.10.2012 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 затверджено та передано останньому безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га за рахунок земель с. Верхи Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району у межах АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

26.10.2012 року на підставі рішення Верхівської сільської ради № 22/3 від 3.10.2012 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, серії НОМЕР_2.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття Верхівською сільською радою рішення відбувалося в межах компетенції, передбаченої чинним законодавством України, тому підстав для визнання дій відповідача протиправними та скасування оскаржуваного рішення, державного акта немає.

З такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частиною першою ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

На підставі рішення Верхівської сільської ради від 3.10.2012 року № 22/3 ОСОБА_3 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії НОМЕР_2, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Камінь-Каширському районі Волинської області 26.10.2012 року, тобто зазначене рішення органу місцевого самоврядування, яке є актом індивідуальної дії, вичерпало свою юридичну силу після його реалізації, а саме після одержання власником земельної ділянки документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

На час звернення позивача до суду та розгляду справи єдиним власником та добросовісним набувачем цієї земельної ділянки є ОСОБА_3, який набув право власності на підставі оскаржуваного рішення відповідача та отримав державний акт від 26.10.2012 року серії ЯМ № 61376, який це право посвідчує.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку між сторонами виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси позивач повинен у способи, визначені у ст. 152 Земельного кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України при вирішенні подібної категорії справ ( постанова від 1.10.2013 року , р.н. в ЄДРСР 34458383).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вирішив справу з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 9.08.2013 року в справі № 157/898/13-а скасувати, а провадження в справі закрити, оскільки така не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : О.Б. Заверуха

А.Р. Курилець