Справа № 811/951/13-а
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № 811/951/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Іванова С.М. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 12 листопада 2014 року

у справі № 811/951/13-а

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності

Фізичної особи ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 01033;

до відповідача Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

вул. Глінки, 2, м. Кіровоград, 25009;

про скасування Акту,-

встановив: Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 подано позов до Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень №№ та .

Кіровоградський окружний адміністративний суд (суддя Кравчук О.В.) своєю постановою від 12 листопада 2014 року позов задовольнив.

Постанова суду мотивована тим, що по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Логістична Лінія» та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта плюс Юг» Позивач мав в наявності первинні документи, що підтверджують обсяги задекларованого податку. Згідно з отриманими податковими накладними мав законні підстави для включення певних сум до складу податкового кредиту.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Кіровоградська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, Відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на Акт ДПІ у Оболонському районі міста Києва, яким встановлена нікчемність правочинів Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта плюс Юг» з Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2.

Крім того, від ДПІ у Печерському районі міста Києва надійшов Акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістична Лінія»».

Отже, Позивач мав формально складені, але не достовірні бухгалтерські документи.

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: в листопаді 2012 року уповноваженими фахівцями держподаткінспекції проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Логістична Лінія» в липні 2011 року та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта плюс Юг» в травні 2011 року.

За результатами складено Акт № 625/1710/НОМЕР_3 від 21.11.2012р.

В Акті перевірки вчинено записи про порушення

пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI;

пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Так, в ході перевірки використано Акт від 28 вересня 2012 року ДПІ у Печерському районі міста Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістична Лінія», згідно з яким особи, відповідальні за фінансово-господарську діяльність, за місцезнаходженням відсутні; перевіркою встановлено порушення статей 203, 215, 216 Цивільного кодексу України.

Крім того, перевіркою використано Акт ДПІ у Оболонському районі міста Києва від 17 березня 2012 року, яким встановлена нікчемність правочинів Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта плюс Юг» внаслідок відсутності трудових ресурсів та виробничого обладнання, та здійснення діяльності поза межами правової відповідальності.

На підставі Акту перевірки, 05 грудня 2012 року керівником контролюючого органу прийнято податкові повідомлення-рішення №№ та .

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем -

30 14010100, податок на додану вартість, у розмірі 55.932,39 грн. за основним платежем та 13.630,20 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

30 11010500, податок на доходи фізичних осіб, у розмірі 47.542,44 грн. за основним платежем та 23.771,22 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Скасування податкових повідомлень-рішень було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

За позицією фахівців контролюючого органу, первинні документи, отримані позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістична Лінія» та від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта плюс Юг», не мають юридичної сили та доказовості у зв'язку з тим, що діяльність контрагентів-постачальників здійснювалась поза межами правової відповідальності.

Проте, відповідальність за несплату податків і зборів має індивідуальний характер.

Фахівці контролюючого органу, з огляду на обов'язок доказування, зобов'язані були з'ясувати всі обставини взаємовідносин сторін та доводити перед судом їх переконливість. Як то: чи добросовісно діяли всі учасники господарських взаємовідносин. Не виключено, чи припустилися порушень податкового законодавства контрагенти позивача, та чи могло бути відомо позивачу про порушення, які допускали його контрагенти.

Посилаючись на приписи Господарського та Цивільного кодексів України, як на підставу для визнання спірних зобов'язань нікчемними, контролюючим органом не враховано характерні ознаки для таких господарських зобов'язань:

вчинення їх об'єктивно призводить до порушення інтересів держави і суспільства в цілому, наявним повинно бути недотримання саме нормативних актів, які визначають соціально-економічні основи держави і суспільства;

та такі господарські зобов'язання характеризуються суб'єктивним наміром сторін (сторони) порушити вимоги закону, оскільки вони укладаються з метою, яка заздалегідь суперечить інтересам держави і суспільства.

Правове вирішення окресленої ситуації очевидне, якщо у відносинах між контрагентами мала місце зловмисна домовленість представника однієї сторони з іншою.

Якщо зазначені положення не дозволяють визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, суб'єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений відповідним компетентним органом держави.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 N 984, за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів <…>

Отже, порушення законодавства, які мають наслідком збільшення суми грошового зобов'язання, має бути не сумнівом фахівців контролюючого органу, чи елементом аргументації, а переконливим та беззаперечно встановленим юридичним фактом реальної дійсності - конкретною обставиною, передбаченою нормами права, що спричиняє певні юридичні наслідки.

Співробітниками ДПІ, для збільшення суми грошового зобов'язання, використані дані Акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки».

В той же час, з огляду на приписи пункту 73.5 Податкового кодексу України 2 грудня 2010 року N 2755-VI зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року N 1232.

Порядок жодним чином не регулює дії органів доходів і зборів на той випадок, якщо не має можливості провести зустрічної звірки (не надав платник податків запитуваної інформації, не має платника податку за податковою адресою, тощо).

ДПА України своїм наказом від 22 квітня 2011 року N 236 затвердила Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, згідно з яким у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб`єкта господарювання, відповідальний підрозділ складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання.

Однак, даний наказ не було зареєстровано у Міністерстві юстиції України.

З огляду ж на приписи наведених вище норм, зустрічні звірки не є перевірками, та, відповідно, не можуть бути враховані як підтвердження здійснення діяльності поза межами правової відповідальності. Базовими для аналітичних дій, застосовне до спірного випадку, слід було б відбирати інші суттєві показники.

Угоди укладалися Підприємцем в межах господарської діяльності, згідно з установчими, реєстраційними і дозвільними документами.

Факт отримання товару та послуг підтверджується копіями первинних документів.

Підставами для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації або, як виняток, заяви зі скаргою на постачальника.

Щодо відповідності податкових накладних, які були підставою віднесення позивачем сум ПДВ до податкового кредиту, вимогам Закону, зауважень у фахівців держподаткінспекції немає.

Отже, згідно з отриманими податковими накладними Позивач мав законні підстави для включення певних сум до складу податкового кредиту.

В межах апеляційної скарги підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року у справі № 811/951/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.В. Мельник