Справа № 2а-9253/11/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-9253/11/1470

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 р.

м.Одеса

Справа № 2а-9253/11/1470

Категорія: 8.2.1

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів – Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 січня 2013 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурси» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ДПІ, не обґрунтовуючи вимог та не зазначаючи того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог просить суд скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 січня 2013 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанцій встановлено, що ДПІ, проведена документ планова виїзна перевірка ТОВ фірма «Агроресурси» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2010 року. За результатами перевірки складено акт 26 травня 2011 №667/23-600/20880948).

Перевіркою встановлено: - порушення п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п. 7.4 п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.7 «а» п. 7.7 ст. 7 Закону Україні «Про податок на додану вартість» зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 196950,00 грн., у тому числі за грудень 2010 року в сумі 196950,00 грн.;

- п. 3.1 ст. З, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 ват Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» ч. 1 ст. 228, ч. 1, ч. здій 215, ч. 1, ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, в результаті чого ТОВ фірма «Агроресурси» занижено податок на прибуток на загальну суму 421276,00 грн., у тому числі по періодам: за період з 01 квітня 2009 по 31 грудня 225089 грн. (розрахунково за II квартал 2009 р. в сумі 225089 грн.); за 2010 р. - 196187,0 грн. (розрахунково за IV квартал 2010р. в сумі 196187,0 грн.)

Товариством на адресу ДПІ подано заперечення від 01 червня 2011 року, за наслідками розгляду яких відповідачем до висновків акту перевірки від 26.05.11 №667/23-600/20880948 внесено зміни, а саме:

- зменшено податок на прибуток всього в сумі 275001 грн.;

- донараховано ПДВ за квітень 2009 року в сумі 100000 грн. у зв'язку з порушенням платником п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»

Приймаючи вказане вище рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в акті перевірки не наведено доводів та не подано доказів, які могли б свідчити про наявність обставин, що виключають можливість одержання позивачем бюджетного відшкодування або покладення на нього відповідальності шляхом збільшення його податкових зобов’язань. Суд також зазначив, що відповідно до Податкового кодексу України несплата податку на додану вартість продавцем і його постачальниками сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту або відмови відшкодуванні зазначеного податку покупцю, який вніс до податкового кредиту суму податку на додану вартість сплачену разом із ціною товару (послуги) продавцю. Крім того, податковим органом не доведено, що укладені між позивачем та його постачальником ТОВ «Енергоімпекс» правочини є нікчемними, оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Тільки у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Належних доказів нікчемності правочинів відповідачем суду не надано.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що договірні відносини між позивачем та його безпосереднім контрагентом оформленні відповідно до вимог законодавства. Договірні та фінансові взаємовідносини підтверджені документами, які були надані для проведення перевірки (рахунки-фактури, платіжні доручення, податкові накладні, документи про поставку залізничним транспортом. Позивачем було перераховано контрагентам кошти з метою реального настання правових наслідків отримання необхідних товарів. Припущення податкового органу про те, що сплата коштів проводилася без фактичного отримання товару та переходу права власності на нього, не доведена відповідачем в судовому засіданні.

Наведене, дало підстави суду зробити висновок, що податковий кредит за даними операціями було сформовано у відповідності з законодавчими нормами, податок на додану вартість в повному обсязі сплачений в ціні товару, тобто дії позивача не можна тлумачити як такі, що навмисно скоєні з метою заволодіння майном держави.

13 березня 2012 року Одеським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про залишення без задоволення апеляційної скарги ДПІ, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року залишено без змін. Таким чином, судове рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України: «Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини».

З огляду на все вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні відповідачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 січня 2013 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурси» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва про скасування податкового повідомлення-рішення – без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: