Справа № 162/2131/14-а,2-а/162/345/2015
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 876/3234/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

Суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 05.01.2015 року у справі № 162/2131/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

15.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до суду до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії.

Позовні вимоги мотивує тим, що він проживає в с. Березичі Любешівського району Волинської області, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи третьої категорії та непрацюючим пенсіонером.

У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 39, ч. 2 ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), відповідачем йому повинно виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткова пенсія у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Останнім йому на порушення вимог зазначених статей Закону №796-ХІІ згадані доплати виплачуються в менших розмірах згідно Постанови Кабінету Міністрів України, що призвело до порушення його прав.

Просить суд визнати дії відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії та додаткової пенсії у розмірах визначених ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ неправомірними, зобов'язати здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ в межах строку позовної давності по 02 серпня 2014 року

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 05.01.2015 року позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімального розміру пенсії за віком, з 15 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Любешівського районного суду Волинської області від 05.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач перебуває на обліку управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі як непрацюючий пенсіонер, отримує пенсію за віком, є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, постійно проживає в с. Березичі Любешівського району Волинської області, що підтверджується відповідними документами доданими до позовної заяви.

Вказаний населений пункт, відповідно до Переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року, віднесено до зон гарантованого добровільного відселення.

Задовольняючи у позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не передбачено жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Законом України №1622-VII від 31.07.2014 року, які набрали чинності з 03.08.2014 року, якими передбачений п. 6-7 Прикінцевих положень про те, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом №796-ХІІ.

Статтею 39 Закону №796-ХІІ передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Згідно зі ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів України на виконання вказаного положення ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ 23.11.2011 року прийнято постанову № 1210 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У відповідності до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, позивачу провадиться нарахування і виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Положення п. 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ і які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними. Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", Про державний бюджет України на 2012 рік" та Про державний бюджет України на 2013 рік", якими було обмежено застосування Закону №796-ХІІ у вказані періоди, втратили чинність

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не передбачено жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Законом України №1622-VII від 31.07.2014 року, які набрали чинності з 03.08.2014 року, якими передбачений п. 6-7 Прикінцевих положень про те, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, однак допустив протиправну бездіяльність, порушивши пенсійні права позивача, які підлягають судовому захисту шляхом зобов"язання УПФУ в Любешівському районі здійснити перерахунок та виплату позивачці підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону №796-ХІІ починаючи з 15 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року, виходячи із строків звернення до адміністративного суду, так як позивач звернувся до адміністративного суду за захистом прав 15 грудня 2014 року, з урахуванням проведених виплат. При цьому суд не визначає конкретні суми нарахування, оскільки це є повноваженнями органів Пенсійного фонду України. Проте вказує, що розрахунок необхідно проводити, виходячи з положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", адже іншого механізму визначення мінімального розміру пенсії за віком законодавством не встановлено.

В силу положень пункту 1 частини 1 статті 256 КАС рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст. 200 КАСУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись: ст.ст. 195-197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 12.01.2015 року у справі № 162/2075/14-а -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Я.С. Попко

Р.Б. Хобор