Справа № 816/340/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р.Справа № 816/340/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача Письмака О.В.,

представника позивача Білоуса О.М.,

представника відповідача Дудника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці Державної фіскальної служби на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. по справі № 816/340/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ"

до Полтавської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" (далі - позивач, ТОВ "ГПЛ") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, Полтавська митниця ДФС України), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2, картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285, визнати протиправними дії відповідача при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Полтавської митниці Державної фіскальної служби України при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871. Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Полтавської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" витрати зі сплати судового збору у розмірі 474 грн 09 коп.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції та вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Полтавська митниця ДФС зазначає, що позивачем документально не доведено заявлену митну вартість товарів, а саме, подані декларантом документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та мали розбіжності, а враховуючи інформацію в автоматизованій системі Держмитслужби про іншу митну вартість подібних товарів, відповідачем вбачається неможливе визначення митної вартості товару за ціною договору.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності та зареєстроване на митному посту "Лтава" Полтавської митниці Міндоходів і зборів.

20 січня 2014 року позивач уклав зовнішньоекономічний Контракт № 04/2014 на поставку запасних частин для автомобілів (надалі - "Контракт") (Додаток № 3), з іноземним суб'єктом господарювання WORLDLEADER MERCHANTS LLP, Birmingham, Great Britian (United Kingdom).

Відповідно до положень Контракту Продавець зобов'язаний в порядку та строки, що встановлені Контрактом, передати у власність позивача наступний товар: глушники та вихлопні труби, їх частини до легкових автомобілі не для промислового складання моторних транспортних засобів на умовах СІР-Полтава, Україна, згідно Інкотермс-2010.

Згідно документу контролю доставки (пропуск ЕЕ № 806020002/2014/4878, на виконання умов Контракту Продавець 16 травня 2014 року поставив на адресу позивача товар згідно інвойсу № 3 від 12 травня 2014 року за кодом згідно УКТЗЕД " " на загальну суму 22996,25 доларів США. В день поставки товару, останній був розміщений згідно єдиного уніфікованого документу для розміщення товарів на тимчасове зберігання № 13/320 від 16 травня 2014 року на складі тимчасового зберігання ТОВ "ГПЛ" за адресою: м. Полтава, вул. Половки 70.

12 серпня 2014 року позивачем до відділу митного оформлення № 2 митного поста "Лтава" Полтавської митниці була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ, якій, згідно електронного повідомлення, присвоєно № 806020002/2014/008280 (а.с. 26-30, т.1).

Перелік товарів за вказаною ЕМД склав: глушники та вихлопні труби, їх частини до легкових автомобілів не для промислового складання моторних транспортних засобів згідно електронного інвойсу, код УКТЗЕД " ", країна походження РL (Польща), заявлена митна вартість з умовами поставки - 23008,72 доларів США, тобто 1,15 доларів США/кг, загальною вагою 20052,87 кг.

До поданої ЕМД позивачем було надано наступні документи:

- копія міжнародної автомобільної накладної (СМR) А № 431370 від 12 травня 2014 року;

- копія платіжного доручення в іноземній валюті № 364 від 14 травня 2014 року;

- копія інвойсу № 3 від 12 травня 2014 року;

- копія страхового сертифікату № 0090/2г/14по від 12 травня 2014 року;

- копія Контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року;

- копія Генерального договору добровільного страхування вантажів № 0090г/14по від 25 квітня 2014 року;

- копія сертифікату відповідності UА1.021.0218129-12 від 03 грудня 2012 року;

- технічний опис продукції б/н від 13 травня 2014 року;

- копію єдиного уніфікованого документу № 13/320 від 16 травня 2014 року.

12 серпня 2014 року від відповідача на адресу позивача надійшло електронне повідомлення № 49433, відповідно до якого позивача було повідомлено про наявні розбіжності у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме - згідно Інкотермс 2010 при умовах СІР страхування проводиться за рахунок Продавця, але до митного оформлення подано страховий сертифікат, в якому страховиком є отримувач товару. У зв'язку з цим позивача було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У зв'язку з тією обставиною, що підготовка та отримання додаткових документів, надання яких вимагав відповідач, потребує додаткового часу та зусиль, які полягають у зборі додаткових даних про товар, надіслання запитів стороні Продавця та отримання відповідей, проведення експертної оцінки вартості товару тощо, позивачем була надіслана на адресу відповідача заява № 448 від 21 серпня 2014 року про відкликання ЕМД типу ІМ 40 ДЕ № 806020002/2014/008280.

Згідно єдиного уніфікованого документу для розміщення товарів на тимчасове зберігання № 13/424 від 13 серпня 2014 року рішенням відповідача продовжено строк зберігання товару на складі тимчасового зберігання ТОВ "ГПЛ" за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70.

У зв'язку із закінченням, встановленого чинним законодавством України, строку для зберігання товару на складі тимчасового зберігання, на підставі заяви № 486 від 11 вересня 2014 року, між позивачем та відповідачем, в порядку та на умовах, що визначені ст. 204 Митного кодексу України та пп. 4.1.3, 5.1.2 Наказу Міністерства фінансів України № 627 від 30 травня 2012 року, було укладено Договір суборенди нерухомого та іншого майна № 69 від 10 жовтня 2014 року.

21 жовтня 2014 року позивачем до відділу митного оформлення № 2 митного поста "Лтава" Полтавської митниці повторно була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ, якій, згідно електронного повідомлення (Додаток № 21), присвоєно № 806020002/2014/010871.

Перелік товарів за вказаною ЕМД склав: глушники та вихлопні труби, їх частини до легкових автомобілів не для промислового складання моторних транспортних засобів згідно електронного інвойсу, код УКТЗЕД " ", країна походження РL (Польща), заявлена митна вартість з умовами поставки - 23008,60 доларів США, тобто 1,15 доларів США/кг, загальною вагою 20052,87 кг.

До поданої ЕМД позивачем було надано наступні документи:

- копія міжнародної автомобільної накладної (СМR) А № 431370 від 12 травня 2014 року;

- копія платіжного доручення в іноземній валюті № 364 від 14 травня 2014 року;

- копія інвойсу № 3 від 12 травня 2014 року;

- копія страхового сертифікату № 0090/2г/14по від 12 травня 2014 року;

- копія Контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року;

- копія Генерального договору добровільного страхування вантажів № 0090г/14по від 25 квітня 2014 року;

- копія договору суборенди нерухомого та іншого майна № 69 від 10 жовтня 2014 року.

21 жовтня 2014 року від відповідача на адресу позивача надійшло електронне повідомлення № 127, відповідно до якого позивача було повідомлено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно з митного режиму імпорт (вартість операції), у відповідача виникли підстави вважати, що сторони зовнішньоекономічного договору є пов'язаними між собою особами. Крім того, відповідачем було зазначено, що відповідно до п. 3.1. Контракту умови поставки товару СІР- Полтава, що зобов'язує продавця забезпечити страхування оцінюваного товару на користь покупця, однак передбачені п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документи позивачем за висновками відповідача не надані. У зв'язку з тією обставиною, що на думку відповідача подані позивачем документи містять розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, позивача було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

На виконання електронного повідомлення № 127 від 21 жовтня 2014 року позивачем на адресу відповідача були надані наступні додаткові документи: копія комерційної пропозиції б/н від 08 травня 2014 року; копія митної декларації країни відправлення № 14РL441030Е0062028 від 12 травня 2014 року з перекладом.

21 жовтня 2014 року Полтавською митницею Міндоходів винесено рішення № 806000002/2014/000007/2, яким скориговано (збільшено) митну вартість товару, а також відмовлено в митному оформленні товару за вказаного ЕМД та видано відповідну картку в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2014/00285.

Не погодившись з вказаними рішенням та карткою, а також діями при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів з огляду на наявність всіх необхідних документів для її визначення за ціною договору, наявності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутності доказів неможливості застосування вказаного методу оцінки за ціною договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Разом з тим, відповідно до ч. 2, 3 ст. 57 Митного кодексу України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 5, 6 ст. 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Наказом Міністерства Фінансів України 24.05.2012 р. №598 затверджено Форму рішення про коригування митної вартості товарів, а також Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

Так, відповідно до Правил заповнення рішення, у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: 1)неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); 2) невірно проведений розрахунок митної вартості; 3) невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як свідчать письмові докази, при здійсненні перевірки наданих декларантом до митного оформлення документів відповідачем виявлені розбіжності, а саме: відповідно до п.3.1 контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року передбачено умови поставки товару СІР-Полтава, що зобов'язує продавця забезпечити страхування оцінюваного товару на користь покупця, але страхові документи продавця або документ, що містять відомості про вартість страхування (передбачені п.8 частини другої ст. 53 МК України) до оформлення не надані.

Колегія суддів зауважує, що CIP (англ. Carriage and Insurance Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення і страхування оплачені до (…назва місця призначення), відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС), означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару. Однак, за умовами CIP на продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески. Покупець повинний брати до уваги, що відповідно до умов терміна CIP від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. У випадку здійснення перевезення в пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбудеться в момент передачі товару в піклування першого перевізника. За умовами терміна СІР на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткові документи, які були надані декларантом, взяті відповідачем до уваги, однак, не стали підставою для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів виходячи з наступного.

Відповідно до оскаржуваного рішення декларантом надано копію експортної МД країни відправлення (що передбачено умовами контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року), комерційну пропозицію. В наданій додатково експортній МД країни відправлення зазначено вартість товарів у сумі 22996,25 дол.США доставлених від фірми виробника згідно інвойсу FE/14/70, який не подано до оформлення (до оформлення надано інвойс № 3 від 12 травня 2014 року на суму 22996,25 дол.США), що не дає можливості перевірити й оцінити дійсну вартість товару. В наданій пропозиції на умовах поставки СІР Полтава вказані ціни лише з врахуванням вартості навантажувальних робіт, а повинні також включатись вартість перевезення та страхування, якщо воно здійснювалось. Крім того, повідомлено, що позивачем надані не в повному обсязі додаткові документи, які вимагались митницею для підтвердження заявленої вартості.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на МД від 10 вересня 2014 року № 100250003/2014/085542, що була отримана органом доходів і зборів.

Як свідчать письмові докази, на етапі проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів, з урахуванням поданих до митного оформлення документів, декларанту було запропоновано подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів (а.с. 89-90, т.1).

На виконання електронного повідомлення № 127 від 21 жовтня 2014 року позивачем на адресу відповідача надані наступні додаткові документи: копія комерційної пропозиції б/н від 08 травня 2014 року; копія митної декларації країни відправлення № 14РL441030Е0062028 від 12 травня 2014 року з перекладом (а.с. 91-94, т.1).

Також, позивачем повідомлено відповідача про те, що інших документів згідно вимоги станом на 21.10.2014 року можливості надати не має.

Проте, відповідач не прийнявши до уваги надані позивачем додаткові документи та не взявши до уваги повідомлення про відсутність можливості надати інші документи саме станом на 21.10.2014 року, всупереч вимогам п.3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідно до якої для надання додаткових документів позивачу надається 10-денний термін з дати отримання відповідної вимоги, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № 806000002/2014/000007/2.

Тобто, відповідачем не доведено, що декларант у декларації митної вартості зазначив не усі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, записав до декларації недостовірні або неточні відомості.

Враховуючи вказані обставини, у Полтавської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що Полтавською митницею Міндоходів не доведено правомірність рішення про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2, а також обґрунтованість картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вірних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. по справі № 816/340/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2015 р.