Справа № 804/394/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2015 рокусправа № 804/394/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фим" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фим" до Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з діями відповідача щодо покладення на позивача обов'язку відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пункту "б" - "з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2 на протязі 10 років, оскільки не узгоджується така з вимогами законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014р. у задоволенні позову було відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, проси її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник відповідача що суду не з'явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги.

Заслухавши представника позивача, доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову прийшов до висновку, що дії відповідача є правомірними, оскільки на законодавчому рівні змінено пенсійний вік.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами суду першої інстанції з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку у відповідача як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управлінням пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області направлено позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "По загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з червня 2013 року.

Відповідно до вказаного розрахунку розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій визначено по пенсіонерам: ОСОБА_1 - з моменту призначення з 12.02.2013 року по день фактичного складання розрахунку (червень 2013 року) у сумі 3063,55 грн. та щомісячно у розмірі 849,33 грн., загальний строк сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій: з 12.02.2013 року по 11.02.2023 року; ОСОБА_2 - з моменту призначення з 01.04.2013 року по день фактичного складання розрахунку (червень 2013 року) у сумі 1826,74 грн. та щомісячно у розмірі 913,37 грн., загальний строк сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій: з 01.04.2013 року по 31.03.2023 року.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що колишнім працівникам позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12.02.2013 та 01.04.2013р. відповідно призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно розпоряджень відповідача та вбачається з розрахунку, датою досягнення пенсійного віку визначено 11.02.2023 та 31.03.2023 відповідно..

Відповідачем направлено Розрахунок ТОВ "ФИМ" щодо зобов'язанння вносити з коштів призначених на оплату праці, плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими або важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років 2 пенсіонерам: ОСОБА_1 з 12.02.2013 року по 11.02.2023 у сумі 3063,55 грн., та щомісячно у розмірі 849,33 грн., ОСОБА_2 за період з 01.04.2013 року по 31.03.2023 року у сумі 1826,74 грн., щомісяця 913,37 грн.

Спір полягає щодо строку (5 чи 10років) відшкодування товариством витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пункту "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком №2.

Відповідно до вимог статей 1 та 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників сплачують збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Об'єктом таких платежів є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, пільгові пенсії, призначені на підставі пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають відшкодуванню підприємствами, на яких ці особи отримали відповідний стаж.

Кінцевою датою такого відшкодування є момент досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Збільшення розміру пенсійного віку відбулося на підставі Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції на час виникнення правовідносин, право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років, а також відповідно та пункту "б" - «з»ч.1 ст. 13 вказаного закону, пенсійний вік особам, які працювали на роботах, віднесених до Списку № 2, зменшувався, за загальним правилом, на 5 років.

Протягом цих 5 років у роботодавців існував обов'язок відшкодовувати пенсійному органу витрати на виплату пенсії відповідних працівників.

Таким чином після внесення змін до ст.. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо зміни пенсійного віку, є неузгодженістю її зміст зі статтями 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у тому числі період пільгового зниження пенсійного віку для відповідної категорії осіб міг складати більш як 5 років.

Така неузгодженість усунута законодавцем лише шляхом прийняття Закону України від 2 березня 2015 року № 213-ІІІ, яким зміст вказаної статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» приведено у відповідність до положень статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та із змісту якої вбачається, що зниження пенсійного віку для відповідної категорії осіб не може перевищувати 5 років.

Проте питання щодо відшкодування пенсій роботодавцями у період існування неузгодженості між положеннями вказаних Законів законодавцем не вирішено.

Таким чином є неправомірною вимога відповідача щодо відшкодування позивачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "По загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з червня 2013р. по пенсіонерам: ОСОБА_1 - з моменту призначення з 12.02.2013 року по 11.02.2023 року; ОСОБА_2 - з моменту призначення з 01.04.2013 року по 31.03.2023 року тобто на протязі 10 років.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних відносин положення законодавства, чинного на момент призначення пенсії особам, оскільки такі на час призначення пенсії досягли 50років та призначення пенсії відбувалось відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "По загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки призначення пільгових пенсій відбулось з урахуванням ст..ст. 12, 1313 Закону України "Про пенсійне забезпечення" тобто досягнення пенсіонерів 50р. із зниженням пенсійного віку на 5 років, а тому є необґрунтовано відшкодування позивачем таких фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії впродовж 10 років.

Проте оскільки позивач не спростовує обов'язку на відшкодування таких витрат, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із зобов'язанням відповідача привести розрахунок у відповідності до норм чинного законодавства.

Щодо посилання відповідача, що таки розрахунки формувало інше управління, слід зазначити наступне, що саме відповідач направив позивачеві такий розрахунок та буде здійснювати адміністрування надходження таких витрат.

Враховуючи зазначене, колегія суду приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково не надав оцінку вказаним доводам позивача, тому постанова суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фим" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фим" до Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області в частині визначення та нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Фим" у розрахунку фактичних витрат на витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з червня 2013р. щодо ОСОБА_1 за період з 12.02.2013 по 11.02.2023 та ОСОБА_2 за період з 01.04.2013 по 31.03.2023.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та привести у відповідність до чинного законодавства розрахунок фактичних витрат на витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з червня 2013р. щодо ОСОБА_1 за та ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 25 травня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак