Справа № 813/1045/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року Справа № 813/1045/15 Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Грень Н. М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представник позивача ОСОБА_4.,

представник відповідача Хмура Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом самозайнятої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного Управління Державної фіскальної служби у Львівській області, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшли позовні заяви самозайнятої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного Управління Державної фіскальної служби у Львівській області з вимогами:

- визнати протиправним рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ДПІ у Франківському районі м. Львова від 06.03.2015 року;

- скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ДПІ у Франківському районі м. Львова від 06.03.2015 року на суму 12656,67 грн.

- визнати протиправною вимогу ДПІ у Франківському районі м. Львова про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3338 від 18.02.2015 року на суму 63238,39 грн.;

- скасувати вимогу ДПІ у Франківському районі м. Львова про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3338 від 18.02.2015 року на суму 63238,39 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року адміністративні справи об'єднано в одне провадження для спільного розгляду, та присвоєно об'єднаній адміністративній справі № 813/1045/15.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив зокрема, що оскаржувана вимога винесена на підставі акту від 18.02.2015р. №155/1702/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення позивачем: абз.3 ч.1, п.5 ч.1 ст. 4; п.1 ч.2 ст.6; п.2 ч.1 ст.7; ч.11 ст.8; ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року в частині необчислення та несплати до бюджету єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік в сумі 63283,39 грн; п. 3.4 розділу 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині перекручення даних у поданому звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток №5) за 2011 рік; абз.3 п.1 ч.1 ст.4; абз.3 п.2 ч.1 ст.4;п.1 ч.2 ст.6; п.1 ч.1 ст.7; ч.5 ч.7 ст.8; ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року, п.3.1 розділу 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині перекручення даних у поданих звітах, що призвело до заниження суми доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок та необчислення та несплати до бюджету суму єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із виплаченої заробітної плати працівникам в розмірі 867,74 грн., в тому числі за квітень 2011 року в сумі 177,97 грн.,за квітень 2012 ріку в сумі 330,57 грн., за вересень 2013 року в сумі 359,20 грн.; п.178.6 ст.178 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року з врахуванням терміну позовної давності, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2012-2013 роки; п.51.1 ст51 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року з врахуванням терміну позовної давності, в частині неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян за 202-2013 роки.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених в письмовому запереченні (а.с.41). Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача зазначив, що оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) складені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року. Просить у позові відмовити.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, суд встановив наступне.

Актом від 18.02.2015 року №155/1702/НОМЕР_1 про результати планової виїзної документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зафіксовано порушення позивачем абз.3 ч.1, п.5 ч.1 ст. 4; п.1 ч.2 ст.6; п.2 ч.1 ст.7; ч.11 ст.8; ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року в частині необчислення та несплати до бюджету єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік в сумі 63283,39 грн; п. 3.4 розділу 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині перекручення даних у поданому звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток №5) за 2011 рік; абз.3 п.1 ч.1 ст.4; абз.3 п.2 ч.1 ст.4;п.1 ч.2 ст.6; п.1 ч.1 ст.7; ч.5 ч.7 ст.8; ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року, п.3.1 розділу 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині перекручення даних у поданих звітах, що призвело до заниження суми доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок та необчислення та несплати до бюджету суму єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із виплаченої заробітної плати працівникам в розмірі 867,74 грн., в тому числі за квітень 2011 року в сумі 177,97 грн.,за квітень 2012 ріку в сумі 330,57 грн., за вересень 2013 року в сумі 359,20 грн.; п.178.6 ст.178 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року з врахуванням терміну позовної давності, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2012-2013 роки; п.51.1 ст51 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року з врахуванням терміну позовної давності, в частині неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян за 202-2013 роки.

З цієї підстави відповідачем направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2015р. № Ф-3338 та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06.03.2015р. № .

Досліджуючи підстави викладеного в Акті перевірки висновку, суд аналізує наступні правові норми.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464 (далі - Закон № 2464). Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно із п. 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із п. 2 частини першої ст. 7 та частини одинадцятої ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених, зокрема, у п. 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464, встановлюється у розмірі 34,7 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч.3 ст.7 Закону № 2464).

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року (ч.8 ст.9 Закону № 2464). Отже, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

З огляду на викладене вище, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

На підставі ст. 6 Закону № 2464 було видано наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013р. № 454 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Пунктом 3.4 зазначеного наказу передбачено: "Фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з таблицею 3 додатка 5 до Порядку № 454".

Аналогічне положення міститься в Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.11.2011 за №1014/18309, яка діяла до 03.12.2013 року.

З огляду на вищезазначені норми, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 3 додатка 5 до Порядку № 454 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року. Цей висновок підтверджується також наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 455 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в якому зазначено: платники, визначені підпунктом 4 п. 2.1 розділу II Інструкції (фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно) сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації.

Таким чином, жоден із зазначених нормативних актів не вимагає від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік, не покликається при проведенні розрахунку єдиного внеску на Книгу обліку доходів та витрат, єдиною вимогою виступає відповідність річній податковій декларації.

Визнаючи правомірність нарахування та сплати єдиного внеску позивачем, суд також наголошує, що Законом України від 04.07.2013 № 406-УІІ було внесено зміни до Закону № 2464, відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску, а Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади.

На виконання зазначеної норми Закону № 2464 Міністерством доходів та зборів України та Пенсійним фондом України було видано спільний лист від 27.12.2013 № 21052/5/99-99-17- 03-01-16; № 36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляють, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за № 1628/2416, надають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до роз'яснення Пенсійного фонду України "Опис формату звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1014/18309, враховуючи зміни постанови правління Пенсійного фонду № 18-1 від 23.06.2011, зміни постанови правління Пенсійного фонду № 24-1 від 10.12.2012" - особи, які забезпечують себе роботою самостійно, тобто займаються незалежною професійною діяльністю, формують та подають звіт згідно з таблицею 3 додатка № 5 до Порядку. У графі 2 таблиці 3 Додатка № 5 "Сума доходу, заявлена в податковій декларації" відображаються в розрізі місяців суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року.

При цьому слід зазначити, що у графі 3 таблиці 3 додатка № 5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року". Подані звіти з єдиного внеску за 2011, 2012, 2013 роки заповнені з урахуванням вказаних вище вимог та відповідають приписам Закону № 2464. Звіти з єдиного внеску подавалися своєчасно, страхові внески сплачувались в повному обсязі.

Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, а саме таблиця 3 Додатку № 5 до Звіту з єдиного внеску поданий за 2011 рік 28.03.2012 року, (а.с.90) за 2013 рік 16.04.2014 року (а.с.84) тобто у строк, передбачений законодавством України. При проведенні перевірки жодних зауважень з боку податкового органу щодо своєчасності та форми подання звітів не висловлено.

На спростування позиції відповідача щодо правомірності дій ДПІ у Франківському районі м. Львова щодо застосування для розрахунку недоїмки ст. 9 Закону № 2464, суд наголошує на тому, що встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачав, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. При цьому загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності повинна співпадати із загальними річними показниками. У даному випадку, загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності співпадає з загальними річними показниками, податковим органом жодних зауважень щодо встановленої обставини не висловлено.

Відповідно до п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України ( в редакції чинній на час періоду, що перевірявся) фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік доходів та витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ведуть у Книзі обліку доходів і витрат, форма та порядок ведення якої затверджені наказом ДПАУ від 24.12.2010 року № 1025 (втратив чинність 18.10.2013 року).

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу від здійснення діяльності, відображених у додатку 5 до податкової порушень не встановлено.

Тобто, позивачем, податкова звітність сформована на підставі первинних бухгалтерських документів.

Суд також зазначає, що в силу Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок не відноситься до податків, оскільки Податковим кодексом України передбачений виключний перелік податків та зборів. Відповідно до положень Закону №2464 єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, сплата якого є обов'язковою з метою забезпечення захисту, у випадках передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Тобто, основним завданням подачі звітів про сплату єдиного внеску є підтвердження страхового стажу та його безперервності, де страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, позивачем правильно, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, сформовано зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Враховуючи відсутність порушення позивачем норм законодавства про єдиний внесок, відповідно і відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п.110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п.53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Оскільки сукупність вищенаведених встановлених судом обставин підтверджено належними та допустимими доказами, це дає суду підстави визнати позовні вимоги про визнання протиправними та скасування спірного рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ДПІ у Франківському районі м. Львова від 06.03.2015 року та вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3338 від 18.02.2015 року обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного Управління Державної фіскальної служби у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3338 від 18.02.2015 року на суму 63238,39 грн.;

3. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного Управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 06.03.2015 року на суму 12656,67 грн.;

4. Стягнути з Державного бюджету на користь самозайнятої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2015 року.