Справа № 2а-1870/5557/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"21" травня 2015 р. м. Київ К/9991/48280/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у Сумській області, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов'язання здійснити дії щодо повернення коштів в сумі 1760 гривень, сплачених нею як збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі квартири.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Державного казначейства України у Сумській області.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2011 року допущено заміну відповідача Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми його правонаступником, яким є Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року, позов задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах вчинити дії щодо повернення ОСОБА_4 коштів в сумі 1760 гривень, сплачених нею як збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі-продажу квартири згідно квитанції № 2444 3 29 від 29 березня 2011 року.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 березня 2011 року придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 загальною вартістю 176000 гривень, при цьому оплативши збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% її вартості на рахунок Головного управління Державного казначейства України у Сумській області, що становить 1760 гривень.

При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про повернення сплачених коштів, оскільки придбання квартири здійснено вперше, позивачеві було відмовлено з підстав відсутності інформації щодо прав власності громадян на нерухоме майно.

У відповідності до абзацу 1 пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як вбачається з матеріалів справи, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності лише на квартиру АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав власності Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 31 березня 2011 року та витягом з Державного реєстру правочинів від 6 червня 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів у підтвердження вперше придбаного нерухомого майна, а тому, виходячи з положень абзацу 1 пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР, безпідставно сплачені кошти підлягають поверненню ОСОБА_4

За правилами частини 3 статті 3 Закону № 400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 5-7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управліннях Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Механізм повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету, закріплено у Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226 (чинному на час виникнення спірних правовідносин), пунктами 3, 5 якого передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в цих органах, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету або поданням платника податків, зборів (обов'язкових платежів).

Частиною 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV закріплено правило, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються відповідно до частини першої статті 73 цього Закону на виплату пенсій, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.

На підставі викладеного, збір, помилково зарахований до спеціального фонду державного бюджету внаслідок сплати особою, яка не є суб'єктом цього збору, не підлягає стягненню із контролюючого органу - Пенсійного фонду України, оскільки такий спосіб відновлення порушеного права суперечить встановленому законодавством порядку повернення помилково сплачених чи зарахованих до бюджету обов'язкових платежів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції помилково зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах вчинити дії щодо повернення коштів у розмірі 1760 гривень, сплачених позивачем як збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні вперше житла, не звернувши при цьому уваги, що їх виплата проводиться з Державного бюджету України через територіальні управління Державного казначейства України.

Зі змісту статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Головне управління Державного казначейства України у Сумській області було залучено до участі у справі в якості третьої особи, проте ухвалюючи рішення по суті позовних вимог суд першої інстанції залишив поза увагою те, що рішення у справі впливає на його права, свободи та інтереси.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю і цю вимогу відповідно до частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України може бути заявлено лише одночасно з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вимога про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень позивачем не заявлялась.

Таким чином, суд першої інстанції, з огляду на положення частини 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен встановити, чи правильно визначено коло відповідачів та чи обрано позивачем належний спосіб захисту порушеного права, чи підлягають задоволенню вимоги щодо повернення помилково сплачених коштів без заявлення інших вимог, а саме: про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Апеляційний суд на зазначені порушення уваги не звернув та не виправив їх.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах - задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Сумах, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у Сумській області, про зобов'язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.