Справа № 813/1364/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року № 813/1364/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого - судді Костецького Н.В.

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

представника позивача Болюби О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії головного управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення керівництва управлінням державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області та координування і контролю за їх діяльністю;

- визнати протиправними дії головного державного виконавця при винесені постанови від 04.03.2015 року ВП №46702992 про відкриття виконавчого провадження;

- скасувати постанову головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2015 року ВП №46702992.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження ВП №46702992 винесена з порушенням норм чинного законодавства, а саме на підставі виконавчого документу, який не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача надійшла із спливом строку для добровільного виконання постанови; відкрите виконавче провадження не підвідомче відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області. Крім того, виконавчий документ не відповідає вимогам ст.ст.17,18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у ньому відсутні дата прийняття і номер рішення, згідно яким видано виконавчий лист. У зв'язку з цим просить суд визнати неправомірними дії ГУЮ у Львівській області щодо нездійснення керівництва управління ДВС ГУЮ у Львівській області та координування та контролю за їх діяльністю, визнати дії державного виконавця протиправними. На думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №46702992 від 04.03.2015 року є протиправною та винесеною всупереч вимогам статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», а тому таку слід скасувати а дії державного виконавця по її винесенню слід визнати протиправними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Жодних заяв про відкладення розгляду справи чи проведення розгляду справи у відсутності представників на адресу суду від відповідачів не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу без участі представників відповідачів на підставі зібраних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та приймаючи рішення у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Судом встановлено, що 15 липня 2014 року Львівським окружним адміністративним судом було винесено постанову у справі №813/8469/13-а, якою визнано протиправними та скасовано накази Державної податкової адміністрації у Львівській області від 10 лютого 2003 року № 52-о, від 01 квітня 2005 року № 41-ф в частині скасування наказу від 17 січня 2005 року № 9-ф. Визнано бездіяльність Державної податкової адміністрації у Львівській області, яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті належних ОСОБА_3 заборгованостей по щомісячній доплаті відповідно до пункту 5 «г» Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби», по щомісячній надбавці за безперервну службу в розмірі 70 відсотків до грошового забезпечення відповідно до пункту 1 наказу Державної податкової адміністрації України № 71 від 04 лютого 2004 року, у неперерахуванні та невиплаті суми грошової допомоги при звільненні та у не направленні матеріалів до сектору пенсійного забезпечення Державної податкової адміністрації України для здійснення перерахунку раніше призначеної ОСОБА_3 пенсії. Зобов'язано Головне управління Міндоходів у Львівській області подати до Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області довідку про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) призначеної раніше ОСОБА_3 пенсії з врахуванням щомісячної доплати відповідно до пункту 5 «г» Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» та надбавки за безперервну службу в розмірі 70 відсотків до грошового забезпечення. Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_3 раніше призначену пенсію з врахуванням щомісячної доплати відповідно до пункту 5 «г» Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» та надбавки за безперервну службу в розмірі 70 відсотків до грошового забезпечення.Постанова суду набрала законної сили 16.12.2014 року.

На підставі вищезазначеного рішення Львівським окружним адміністративним судом 28.01.2015 року було видано виконавчий лист №813/8469/13-а.

Судом встановлено, що 04.03.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управляння державної виконовчаї служби Головного управління юстиції у Львівській області Шестаком О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46702992 на підставі виконавчого листа №813/8469/13-а від 28.01.2015 року, виданого Львівським окружним адміністративним судом про зобов'язання Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_3 раніше призначену пенсію з врахуванням щомісячної доплати відповідно до пункту 5 «г» Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» та надбавки за безперервну службу в розмірі 70 відсотків до грошового забезпечення.

Як вбачається з відмітки на супровідному листі від 05.03.2015 року №09.1-45/229/В-3/2153 про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження, така постанова отримана позивачем 10.03.2015 року.

Даною постановою надано строк для самостійного виконання до 11.03.2015 року.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом №606-XIV та іншими чинними нормативно-правовими актам.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

Нормами статті 20 Закону встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до п.3.2.1.Інстуркції про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за №865/4158, виконавчі дії проводяться державним виконавцем відповідного органу державної виконавчої служби, який розташований: за місцем проживання, роботи боржника - фізичної особи або за місцем знаходження його майна; за місцезнаходження постійно діючого керівного органу або майна боржника - юридичної особи; за місце здійсненням певних дій, які зобов'язаний вчинити боржник за відповідним рішенням суду або іншого органу (посадової особи).

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, зокрема, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно з п. 1.1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою Правління Фонду України №11-2 від 27.06.2012 року, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі разом з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади.

При цьому в зазначеному положенні не визначено, що головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, як вказано у ст.21 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, боржник у виконавчому провадженні - Головне управляння ПФУ у Львівській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, а не територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, і тому, таке виконавче провадження не може бути підвідомче Відділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області. За таких обставин справи, у відповідача не було підстав для відкриття виконавчого провадження, що характеризує його дії як протиправні, а саму постанову - як незаконну.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Шестака О.В. від 04.03.2015року про відкриття виконавчого провадження ВП №46702992 винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», є протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про визнання неправомірними дій Головного управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення керівництва Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та координування за діяльністю, то суд зазначає, що позивачем не доведено а судом не встановлено неналежної діяльності чи бездіяльності відповідача щодо здійснення функції керівництва та координування діяльності зазначеного Управління.

В силу того, що чинне законодавство в сфері здійснення виконавчого провадження (ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»), а також процесуальне судове законодавство передбачає можливість скасування незаконної постанови, її винесення не може підтверджувати відсутність контролю за діяльністю відповідно Управління ДВС.

Тому така вимога до задоволення не підлягає.

З врахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії головного державного виконавця при винесені постанови від 04.03.2015 року ВП №46702992 про відкриття виконавчого провадження.

3.Скасувати постанову головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2015 року ВП №46702992.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повий текст постанови виготовлено 22 травня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.