Справа № 2а-8029/09/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-8029/09/1770

07 квітня 2010 року 15год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_4
до Головна державна інспекція на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області

про визнання постанов нечинними

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_4 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області про визнання нечинними постанови про застосування фінансових санкцій територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області №0544 від 7 серпня 2009 року, №0547 від 7 серпня 2009 року, №0545 від 7 серпня 2009 року, №0548 від 7 серпня 2009 року .

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві, а зокрема пояснив, що 10.06.2009 року працівниками відповідача було проведено рейдову перевірку позивача, за результатами якої прийнято постанову від 07.08.2009 року № 0544 за невиконання перевізником припису №032362. Представник позивача вказала, що постанова не є законною, оскільки припис №032362 прийнятий за результатами перевірки, проведеної 30 травня 2008 року, а сам припис позивач отримав 15 вересня 2009 року, а відтак його виконати було неможливо. На даний припис позивачем була надана відповідь від 17 вересня 2009 року. За результатами перевірки від 10 червня 2009 року припис не виносився. З таких же підстав було прийнято постанову №0547 від 7 серпня 2009 року за невиконання припису №027450. Припис №027450 винесений за результатами перевірки 24 квітня 2008 року, а за результатами перевірки, яка здійснювалася державними інспекторами 16 червня 2009 року (акт №137004) припис не виносився. Також, вважає постанови №№545, 548 про застосування фінансових санкцій незаконними . Крім того вважає, що відповідачем пропущені терміни накладення штрафних санкцій, передбачених ст. 250 Господарським кодексом України. Просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Зазначає, що 10, 11 та 16 червня 2009 року працівниками відповідача було проведено перевірку транспортного засобу, який належить позивачу, в результаті якої встановлено, що нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом Рівне-Київ-Рівне (тобто, на відстань більше 500 км.) здійснювалися одним водієм, а також без реєстаційного номера Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області . Представник відповідача вказувала, що відповідно до Спільного наказу Міністерства транспорту та зв'язку України та Міністерства внутрішніх справ України від 25 лютого 2007 року №450/167 "Про Основні вимоги щодо забезпечення безпеки перевезень при здійсненні нерегулярних пасажирських перевезень та порядок узгодження їх виконання" передбачається наявність реєстраційного номера. Дана вимога є обов'язковою для виконання автомобільними перевізниками, водіями автобусів при здійснення нерегулярних пасажирських перевезень по території України.

Твердження позивача щодо неотримання приписів вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. На думку представника відповідача, перевізник міг надати відповідь на вказані приписи. Представник відповідача, вказує, що не існує жодного доказу, що саме зідно договорів №№2115, 2648 (у матеріалах справи) здійснювалося перевезення пасажирів в дні здійснення рейдових перевірок, тому, що у жодному з договорів не зазначені державні номери транспортних засобів, якими мали здійснювати перевезення пасажирів на замовлення.

Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю.

Судом встановлено, що 11.06.2009 року працівниками Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в результаті якої встановлено, що автомобілем ОСОБА_5 , номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу, здійснювалися нерегулярні перевезення по маршруту Рівне-Київ-Рівне (протяжністю понад 500 км.) одним водієм, про що складено акт № 0754 (140216).

За результатами перевірки та на підставі акту перевірки від 11.06.2009 року, відповідачем прийнято постанову від 7 серпня 2009 року № 0545 про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 510 грн. за перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 км. одним водієм.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про автомобільний транспорт", на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км. у рейс повинні направлятися два водії.

Стаття 1 вказаного Закону передбачає, що автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

З договорів №2115 від 10 червня 2009 рокута №2648 від 15 червня 2009 року, прибуткових касових ордерів №85 від 10 червня 2009 року та №154 від 15 червня 2009 року суд вбачає, що позивач здійснював перевезення на замовлення групи пасажирів по маршруту Рівне-Київ та маршруту Київ-Рівне. Загальна протяжність маршруту не перевищувала 500 км., оскільки протяжність даного маршруту становить 320 км, що відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України, є загальновідомою обставиною та не підлягає доказуванню.

Встановлено, що в дорожньому листі зазначено маршрут Рівне-Київ-Рівне, але на думку суду даний документ не підтверджує факт перевезення пасажирів за цим кільцевим маршрутом, оскіль згідно з визначенням, передбаченим ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт", дорожній лист - це документ установленого зразка для визначення та обліку роботи транспортного засобу. З огляду на викладене, запис в дорожньому листі не визначає маршрут для перевезення пасажирів, а лише визначає та обліковує роботу транспортного засобу.

Стаття 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає, що перевізник зобов'язаний організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режим їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Пунктом 2.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв автотранспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 17 січня 2002 року №18 передбачено, що при міжміських перевезеннях тривалість робочого часу водія може передбачатися власником за погодженням з профспілковим органом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (особою) до 10 годин. при цьому наявність другого водія дане Положення вимагає при тривалості робочого дня водія понад 12 годин.

Таким чином, застосування до позивача фінансових санкцій за порушення вимог законодавства на автомобільному транспорті, а саме ч. 1 абз. 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є неправомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеному, відповідач не надав доказів того, що прийняті рішення відповідають чинному законодавству на автомобільному транспорті.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання нечинними постанов №0545 від 7 серпня 2009 року, №0548 від 7 серпня 2009 року обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Крім того, суд вважає позовні вимоги в частині оскарження постанов за №0544 від 7 серпня 2009 року, №0547 від 7 серпня 2009 року такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, Територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області винесло постанови за №0544 від 7 серпня 2009 року, №0547 від 7 серпня 2009 року, якими притягнуто позивача до відповідальності саме за допущення ним порушення автомобільного законодавства відповідальність за яке передбачено част.1 абзац. 12 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»- за невиконання припису органу контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства. Однак, суд з наведеними фінансовими санкціями погодитися не може. Оскільки, відповідно до п. 31 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 року за № 1567 (надалі Порядок), за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Припис підлягає обовязковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа субєкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю. Припис складається за формою згідно з додатком № 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі субєкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням. Однак, в супереч, вказаним нормам, відповідач не надіслав копії приписів позивачу рекомендованими листами із повідомленням про отримання. Дані обставини стверджуються як матеріалами справи, так і поясненнями представника відповідача. Поряд з тим, суд бере до уваги й той факт, що представник відповідача в судовому засіданні не зміг довести факт отримання таких приписів позивачем. Крім того, відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Так, як приписом запропоновано вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 9 червня 2008 року, а відповідачем не надано доказів отримання у встановлені законодавством терміни. Таким чином відповідачем пропущені терміни накладання штрафних санкцій.

Враховуючи наведене дії відповідача по винесенню постанов за №0544 від 7 серпня 2009 року, №0547 від 7 серпня 2009 року є неправомірними, а самі постанови підлягають визнанню судом протиправними та нечинними.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити .

Визнати нечинними постанови про застосування фінансових санкцій територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області №0544 від 7 серпня 2009 року, №0547 від 7 серпня 2009 року, №0545 від 7 серпня 2009 року, №0548 від 7 серпня 2009 року

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 підприємницької діяльності -фізичної особа ОСОБА_4 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Жуковська Л.А.