Справа № 825/891/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/891/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Сірого І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

за участі представника відповідача Приходько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2015 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС України в Чернігівській області), в якому просить суд: визнати незаконним та протиправним наказ начальника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 19.02.2015 № 23-к, яким позивачку звільнено з посади, у відповідності до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із систематичним невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області; стягнути з Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по день прийняття судом рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржуваний наказ має бути скасований, оскільки прийнятий на підставі висновків акту службового розслідування, які є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Так, 12.09.2014 до УДМС України в Чернігівській області звернулась ОСОБА_4 із заявою щодо отриманням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в якій остання просила при оформленні паспорта написати її прізвище ДАШКЕВИЧ в перекладі DASHKEVICH у зв'язку із тим, що у запрошенні, яке видано Консульством Італії, її прізвище написано саме так. Крім того, зазначила, що до заяви ОСОБА_4 була надана копія запрошення до Річчоне, Італія, мовою оригіналу та відповідним чином засвідчений переклад. Оскільки, ОСОБА_4 надала копію документа, що виданий Консульством Італії, їй було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон із зазначенням прізвища відповідно до вказаного у запрошенні до Італії. Попередній паспорт серії НОМЕР_1 було вилучено у ОСОБА_4 та відповідно до вимог чинного законодавства України знищено. Разом з тим, відповідачем при проведенні службового розслідування вищевказані факти встановлені не були. Також, додатково зазначила, що у відповідності до пункту 13 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 підставою для оформлення паспорта/проїзного документа чи обґрунтованої відмови у його видачі є рішення, прийняте начальником (або його заступником) відповідного територіального органу або підрозділу, посадовою особою дипломатичного представництва чи консульської установи України в порядку, встановленому відповідно МВС і МЗС. Отже, твердження відповідача щодо прийняття саме позивачем рішення про оформлення паспорта/проїзного документа чи відмови у його видачі не відповідає дійсності та не може входити до обов'язків позивача як завідувача сектору, оскільки відноситься до компетенції начальника (заступника начальника) УДМС України в Чернігівській області. Крім того, позивачка зазначила, що про наказ начальника УДМС України в Чернігівській області від 19.02.2015 № 23-к, яким її звільнено з посади за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, вона дізналась лише 03.03.2015 - з моменту отримання листа УДМС України в Чернігівській області від 26.02.2015 № 74.01/07-3279, так як з 19 лютого 2015 позивачка знаходилась на лікарняному.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, оскільки УДМС України в Чернігівській області діяло у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 09.04.2015 зазначила, що нею, з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до УДМС України в Чернігівській області були подані усі документи, передбачені чинним законодавством України, зокрема, і документ, виданий Консульством Італії.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 27.04.2015 зазначила, що ОСОБА_1 при отриманні трудової книжки про перебування її на лікарняному з 19.02.2015 по 27.02.2015 сектор кадрового забезпечення не повідомляла. Також, ОСОБА_1 не повідомляла про вказаний факт і керівництво УДМС України в Чернігівській області.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні 19.05.2015 зазначила, що о 10 годині 19.02.2015 їй зателефонувала ОСОБА_1, яка скаржилась на погане самопочуття та просила її приїхати до неї на роботу. Близько об 11 годині ОСОБА_2 зайшла до робочого кабінету ОСОБА_1 Було викликано швидку допомогу. За результатами огляду ОСОБА_1 бригадою лікарів швидкої допомоги було прийнято рішення про направлення ОСОБА_1 до лікарні. Також, зазначила, що під час перебування ОСОБА_1 у лікарні керівництво УДМС України в Чернігівській області їй не телефонувало.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02 січня 2013 року по 19 лютого 2015 працювала в УДМС України в Чернігівській області та з 10 липня 2014 року по день звільнення займала посаду завідувача сектору централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1, наявної у матеріалах справи (а.с. 13-14).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2014 УДМС України в Чернігівській області прийнятий наказ № 175 «Про створення комісії для проведення службового розслідування», яким створена комісія для проведення службового розслідування стосовно завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1

Підставою проведення службового розслідування слугувала інформація, яка була висвітлена 17.11.2014 в Інтернеті на сайті «Високий Вал» та 18.11.2014 на сайті «Портал Чернігова - Gorod.cn.ua», про те, що працівниками Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Чернігівській області затримано «на гарячому» при отриманні неправомірної вигоди посадовця Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, та отримання інформації, про те що слідчим управлінням УМВС України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні стосовно злочинної діяльності завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1, яка в цілому викликає негативну реакцію громадськості, що впливає на роботу Управління та принижує ділову репутацію, підриває довіру до діяльності установи - зважаючи на те, що державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

В період з 18 листопада 2014 року по 12 січня 2015 року проведено службове розслідування стосовно завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1

За результатом перевірки складено акт службового розслідування від 12.01.2015, яким встановлено факти порушення позивачкою трудової дисципліни, неналежне виконання службових обов'язків, недотримання пунктів 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.9., 2.12. розділу 2 Посадових інструкцій завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області та запропоновано завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани (а.с. 116-125).

На підставі акту службового розслідування від 12.01.2015 та відповідно до статей 147-149, 151 Кодексу законів про працю України начальником УДМС України в Чернігівській області видано наказ від 13.01.2015 № 11 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків (а.с. 69).

Не погоджуючись з вищевказаним наказом ОСОБА_1 оскаржено його до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 (а.с.179-181), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015 (а.с. 93), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УДМС України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника УДМС України в Чернігівській області від 13.01.2015 № 11- відмовлено повністю.

Судом встановлено, що 29.01.2015 УДМС України в Чернігівській області прийнятий наказ №17 «Про створення комісії для проведення службового розслідування», яким створена комісія для проведення службового розслідування стосовно завідувача сектору з централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1 (а.с.37).

Підставою для проведення службового розслідування стала доповідна записка головного спеціаліста сектору кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу УДМС України в Чернігівській області Семенька Ю.Д. від 27.01.2015 № 74.01/07-1367, в якій останнім повідомлено про надходження з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області листа № 4/7-259, відповідно до змісту якого, у зв'язку з проведенням досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000320 від 10.11.2014 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, необхідно надати матеріали з приводу оформлення в 2011 та 2014 роках паспортів громадянина України для виїзду за кордон громадянки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36).

У період з 29.01.2015 по 19.02.2015 комісією УДМС України в Чернігівській області проведено службове розслідування стосовно завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1

За результатами службового розслідування складено акт від 19.02.2015, яким зафіксоване наступне.

Так, в ході проведення службового розслідування встановлено, що 15.02.2011 до УГІРФО УМВС України в Чернігівській області з проханням щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон звернулась ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м. Чернігова, вул. Воровського 19/а, та подала документи, перелік яких регулюється Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231.

21.02.2011 ОСОБА_4 було документовано закордонним паспортом серії НОМЕР_2, з терміном дії до 21.02.2021.

Так, було встановлено, що відповідно до Анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 15.02.2011 за № 207, ОСОБА_4 значиться, як ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ці ж анкетні дані зазначені у Протоколі погодження персональних даних, що вносяться до паспортного документа від 15.02.2011 (а.с. 84).

Разом з тим, коли 12.09.2014 ОСОБА_4 повторно звернулась до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області з проханням щодо оформлення закордонного паспорта та була документована паспортом серії НОМЕР_3 від 30.09.2014, з терміном дії до 30.09.2024. При цьому, у Протоколі погодження персональних даних, що вносяться до паспортного документа від 12.09.2014 (а.с. 85), ОСОБА_4 значиться, як ОСОБА_4 (ОСОБА_4), однак в анкеті отримувача закордонного паспорта серії НОМЕР_3 від 30.09.2014 (а.с. 15,16), остання вже значиться, як ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - тобто до самого паспортного документа серії НОМЕР_3 внесено інформацію з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 № 55 «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею». Також, актом службового розслідування встановлено, що у справі стосовно ОСОБА_4 відсутні будь-які підтверджуючі документи, на підставі яких було змінено прізвище заявника.

Крім того, в ході службового розслідування комісією було прийнято до уваги, що стосовно ОСОБА_1, за час роботи в УДМС України в Чернігівській області, застосовувався захід дисциплінарного впливу - догана (наказ від 13.01.2015 № 11), на її дії та поведінку неодноразово надходили скарги громадян, а також те, що стосовно злочинної діяльності ОСОБА_1 на даний час зареєстровано 6 кримінальних проваджень, з яких у двох випадках за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 368 КК України та чотири випадки за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190 КК України.

Тому, комісією було запропоновано за порушення трудової дисципліни, неналежне виконання службових обов'язків, недотримання пунктів 2.2., 2.5., 2.6. розділу 2 Посадових інструкцій завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області, в частині неналежної організації та контролю за роботою в підрозділі, що стало причиною внесення до паспортного документу недостовірних даних про особу, та неналежного виконання службових обов'язків, що в цілому призвело до порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 № 55 «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею» та статей 5, 10 Закону України «Про державну службу», згідно яких, державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки та не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця, завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (а.с. 6-11).

Від підписання акту службового розслідування позивачка відмовилась, що підтверджується актом про відмову від підпису акту службового розслідування від 19.02.2015, наявного матеріалах справи (а.с. 63).

19.02.2015 начальником УДМС України в Чернігівській області на адресу профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників УДМС України в Чернігівській області надіслано лист № 74.01/07-2823, в якому останній просив дати згоду на розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу) з ОСОБА_1, завідувачем сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (а.с. 88,89).

Повідомленням від 19.02.2015 № 1 «Про надання згоди на розірвання трудового договору» профспілковим комітетом первинної профспілкової організації УДМС України в Чернігівській області було розглянуто лист начальника УДМС України в Чернігівській області від 19.02.2015 та, згідно протоколу засідання профспілкового комітету УДМС України в Чернігівській області професійної спілки працівників державних установ України від 19.02.2015 № 11, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 70-72).

На підставі акту службового розслідування від 19.02.2015, наказу УДМС України в Чернігівській області від 13.01.2015 № 11 «Про застосування дисциплінарного стягнення», протоколу засідання профспілкового комітету УДМС України в Чернігівській області професійної спілки працівників державних установ України від 19.02.2015 № 11 та відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України начальником УДМС України в Чернігівській області видано наказ від 19.02.2015 № 23-к «Про звільнення ОСОБА_1.», яким звільнено з посади завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1 19.02.2015 у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 62).

Вважаючи наказ начальника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 19.02.2015 № 23-к протиправним, позивачка звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частинами 1, 6 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно статті 5 Закону № 3723-XII державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Статтею 10 Закону № 3723-XII передбачені основні обов'язки державних службовців, серед яких: забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; а також сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Згідно статті 30 Закону № 3723-XII серед підстав для припинення державної служби передбачено як загальні - визначені Кодексом законів про працю України, так і спеціальні - визначені цим Законом.

Згідно статті 14 Закону № 3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків державним службовцем, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Статтею 147 Кодексу законів про працю України, в свою чергу, передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

При цьому, підставами припинення трудового договору згідно статті 36 Кодексу законів про працю України , зокрема, є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Так, відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У той же час, згідно статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за підпунктами 3, 4, 7, 8 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 зазначеної постанови, за передбаченими пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 Кодексу законів про працю України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою для звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за доцільне встановити в чому конкретно проявилося порушення ОСОБА_1, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за підпунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, та чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як вже зазначалось вище, підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення позивачки стало неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов'язків та недотримання вимог пунктів 2.2., 2.5., 2.6. Розділу 2 Посадової інструкції завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області, затвердженої начальником Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_7 від 17.08.2014 (далі - Посадова інструкція), статей 5, 10 Закону України «Про державну службу», та застосування раніше заходу дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани відповідно до наказу УДМС України в Чернігівській області від 13.01.2015 № 11.

Так, у відповідності до підпункту 2.2. Розділу 2 Посадової інструкції завідувач сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області організовує та контролює роботу сектору ЦОД № 1 УДМС України в Чернігівській області по оформленню та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Пунктом 2.5. Розділу 2 Посадової інструкції передбачено, що завідувач сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області несе відповідальність за достовірність введених даних про особу сектору ЦОД № 1, контролює терміни надання дозволу на виготовлення паспортів громадян України.

Крім того, завідувач сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області відповідає за проведення перевірок по облікам УДМС заяв-анкет отримувача паспорта громадянина для виїзду за кордон (пункт 2.6 Посадової інструкції).

Разом з тим, проведеним службовим розслідуванням стосовно завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1 виявлено невідповідність анкетних даних заявника з протоколом погодження персональних даних, що вносяться до паспортного документа, де остання значиться як ОСОБА_4 (ОСОБА_4). В анкеті отримувача закордонного паспорта серії НОМЕР_1 від 21.02.2011, заявниця також значиться, як ОСОБА_4 (ОСОБА_4), однак в анкеті отримувача закордонного паспорта серії НОМЕР_3 від 30.09.2014, остання вже значиться як ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - тобто до самого паспортного документа серії НОМЕР_3 внесено інформацію з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 № 55 «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею».

Крім того, у відповідності до пункту 5 Додатку 2 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 (діючих на момент видачі ОСОБА_4 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 30.09.2014) на письмове прохання громадянина написання прізвища та імені латинськими літерами може бути виконано відповідно до їх написання у документах, виданих відповідними органами іноземної держави.

При цьому, в акті службового розслідування зазначено, що у справі стосовно ОСОБА_4 відсутні будь-які підтверджуючі документи, на підставі яких було змінено прізвище заявника.

Згідно з частиною 1 статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення з приводу фактів, викладених у акті службового розслідування від 19.02.2015 (лист першого заступника начальника УДМС України в Чернігівській області від 29.01.2015 № 74.01/08-1404) (а.с. 47).

Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.02.2015, наявних в матеріалах справи (а.с. 48-50), остання зазначила, що 12.09.2014 документи на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у громадянки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймала головний спеціаліст сектору ЦОД № 1 ОСОБА_8 На вимогу заявниці на заміну раніше виданого закордонного паспорта та відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 транслітерація прізвища та імені в документі була приведена у відповідність до їх написання у документі, виданому іноземною державою та поданого заявницею. Крім того зазначила, що під час оформлення анкети всі необхідні додаткові документи були надані заявницею. Виявлену під час перевірки відсутність у матеріалах справи письмової заяви громадянки ОСОБА_4 та копії документа, виданого іноземною державою, пояснила тим, що пакет документів на оформлення закордонного паспорта скріплюється канцелярською скріпкою, а відпрацьовані документи складаються в коробки або на підлогу в куток і потім передаються працівнику ДП «Документ» для їх підшивання. Об'єм відпрацьованих документів дуже великий і тому, можливо, заява та запрошення ОСОБА_4 випадково підкріпилися до іншої анкети, а працівник ДП «Документ», який підшивав документи, не помітив цього, тому що не обізнаний з повним таким пакетом документів для оформлення закордонного паспорта. Крім того, ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначила, що вона, як завідувач сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області, не має повноважень щодо прийняття рішення по оформленню закордонного паспорта, оскільки у відповідності до пункту 13 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 підставою для оформлення паспорта чи обґрунтованої відмови у його видачі є рішення, прийняте начальником (або його заступником) відповідного територіального органу або підрозділу.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивачки, викладені у її письмових поясненнях від 19.02.2015, стосовно наявності у справі ОСОБА_4 документа, виданого іноземною державою та можливості його випадкового підкріплення до іншої анкети, оскільки єдиним документом, який фіксує факти, виявлені під час проведення службового розслідування, є акт службового розслідування.

Разом з тим, актом службового розслідування від 19.02.2014 встановлено відсутність у справі ОСОБА_4 будь-яких документів, на підставі яких було змінено прізвище заявника.

Також, судом не приймаються до уваги твердження позивачки щодо відсутності у неї, як у завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області, повноважень на прийняття рішень по оформленню закордонного паспорта, оскільки у відповідності до пункту 2.3. Посадової інструкції завідувач сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області здійснює прийом громадян з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та приймає рішення щодо його оформлення і видачі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що винесенню оскаржуваного наказу передував наказ від 13.01.2015 № 11 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків (а.с. 69).

Не погоджуючись з вищевказаним наказом ОСОБА_1 оскаржено його до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 (а.с.179-181), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015 (а.с. 93), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УДМС України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника УДМС України в Чернігівській області від 13.01.2015 № 11- відмовлено повністю.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 Кодексу законів про працю України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Так, згідно повідомлення від 19.02.2015 № 1 «Про надання згоди на розірвання трудового договору» профспілковим комітетом первинної профспілкової організації УДМС України в Чернігівській області, на підставі протоколу засідання профспілкового комітету УДМС України в Чернігівській області професійної спілки працівників державних установ України від 19.02.2015 № 11, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 70-72).

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС України в Чернігівській області було вчинено за наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та з дотриманням процедури, визначеної діючим законодавством України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу начальника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 19.02.2015 № 23-к, поновлення її на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області, стягнення з Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по день прийняття судом рішення та допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивачка у період з 19.02.2015 по 27.02.2015 включно перебувала на лікарняному, проте про вказаний факт відомості в УДМС України в Чернігівській області були відсутні (а.с. 137, 142-145), що призвело до видачі наказу начальником Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 19.02.2015 № 23-к, яким позивачку звільнено з посади у відповідності до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України 19.02.2015.

Факт неповідомлення позивачкою УДМС України в Чернігівській області про перебування її на лікарняному у період з 19.02.2015 по 27.02.2015 також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5, допитаного у залі судового засідання.

Як визначено статтею 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Таким чином, з огляду на правову позицію Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд вважає за необхідне змінити дату звільнення ОСОБА_1 в наказі Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 19.02.2015 № 23-к «Про звільнення ОСОБА_1.» на наступний робочий день, що слідує за останнім днем тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 - 02.03.2015.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністативний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 в наказі Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 19.02.2015 №23-к "Про звільнення ОСОБА_1." на наступний робочий день, що слідує за останнім робочим днем тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 - 02.03.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук