Справа № 2а-7745/09/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-7745/09/1770

22 лютого 2010 року 17год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненський міський центр зайнятості
до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Рівненський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 безпідставно отриманої ним допомоги по безробіттю в сумі 490, 83 грн.

В судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення, що співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві,повністю підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не заперечив, в судове засідання не зявився, хоча в установленому порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд не вбачає поважних причин неприбуття відповідача і розглядає справу в даному судовому засіданні на наявними у справі доказами згідно ст. 71, ч. 2 ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття" №1533-III від 02.03.2000 року, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Позивач, згідно з ч.2 ст.12 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-III від 02.03.2000 року, є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, і на нього, згідно з пунктами 4-5 вказаної частини, покладено, зокрема, функцію з виплати забезпечення, надання передбачених даним Законом соціальних послуг та з контролю щодо обґрунтованості виплати матеріального забезпечення.

Судом встановлено, що 13.11.2008 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у зв'язку із звільненням з попередньої роботи , подав позивачу заяву, в якій зазначивши, що трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує та суб'єктом підприємницької діяльності не зареєстрований, просив надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до вказаної заяви, відповідачу було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №36-п про прийняття на роботу від 14.11.2008 року ОСОБА_3 прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів відділу "Електротехніка" гіпермаркету "Епіцентр К" м. Рівне ТОВ "Епіцентр К".

Відповідно до п.4 ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" особи, які виконують роботи (надають послуги) згідно з цивільно-правовими договорами, відносяться до осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та беруть участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття на добровільних засадах. Подання трудової книжки на підприємство, з яким громадянин перебуває у цивільно-правових відносинах чинним законодавством не передбачено.

В розумінні ч.1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" №803-XII від 01.03.1991 року, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно з п.3 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" №803-XII від 01.03.1991 року, громадяни, що проживають на території України на законних підставах, працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб; самостійно забезпечуючі себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, членів кооперативів, фермерів та членів їх сімей, що беруть участь у виробництві; обрані, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об'єднаннях; які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, альтернативну (невійськову) службу; які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах належать в Україні до зайнятого населення.

Враховуючи вищезазначене, з 14.11.2008 року відповідач був особою, яка виконувала роботи (надавала послуги) згідно з цивільно-правовим договором та забезпечувала себе роботою самостійно і отримувала дохід.

Відповідно до п.20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 року, громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування (самостійного або за направленням центру зайнятості), в тому числі на сезонні роботи державної реєстрації фізичної особи - підприємця, укладення договору цивільно-правового характеру, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг тощо.

Відповідно до п.5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №307 від 20.11.2000 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №307 від 20.11.2000 року, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Згідно із ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-III від 02.03.2000 року, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до абзацу 1 ч.3 ст. 36 вказаного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг стягується з безробітного внаслідок умисного невиконання ним своїх обов'язків та зловживання ними з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їхнього забезпечення та надання соціальних послуг.

Оскільки судом встановлено, що з 14.11.2008 року відповідач виконував роботи (послуги) за цивільно-правовою угодою, а відтак належав до зайнятого населення, і даний факт є підставою для зняття відповідача з обліку з дня укладення цивільно-правового договору і припинення виплати допомоги по безробіттю, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає уся сума виплаченої відповідачу допомоги по безробіттю та матеріальна допомога в період професійної підготовки, як безпідставно одержана ним, починаючи з моменту призначення такої допомоги, та вартість наданих відповідачу соціальних послуг, тобто вартість навчання.

З огляду на все вищевикладене, зважаючи, що на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач доказів сплати коштів в сумі 490 грн. 83 коп. суду не надав, позов обґрунтований і на підставі ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-III від 02.03.2000 року, підлягає до задоволення.

Судові витрати (державне мито) згідно ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Рівненського міського центру зайнятості кошти, отримані обманним шляхом в сумі 490 (чотириста дев'яносто) грн. 83 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Жуковська Л.А.