Справа № 1986/11/1270
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 травня 2015 р. № 1986/11/1270

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

за участі секретаря судового засідання - Малишевої І.М.,

позивача - не прибув,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, 09.03.2011 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в якому позивач просив суд визнати незаконними дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо складання акта перевірки від 18.09.2006 та вимоги про сплату боргу від 03.02.2009 №823, скасування акта перевірки від 18.09.2006 та вимоги про сплату боргу від 03.02.2009 №823.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19.04.2011р. адміністративний позов задоволено в частині скасування вимоги щодо сплати недоїмки зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5124,06 грн. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2013 р. апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області залишено без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 р. - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.02.2015 р. касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, задоволено частково, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2013 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12.08.2014 № 1632-VII у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - адміністративними судами, що визначаються головою Вищого адміністративного суду України.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" державна судова адміністрація України складає перелік місцевих та апеляційних судів, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції і в яких неможливо здійснювати правосуддя, та направляє відповідні подання до голів вищих спеціалізованих судів для прийняття рішень, передбачених частинами першою і другою статті 1 цього Закону.

Згідно з п.1 розпорядження Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 року №193 встановлено, що розгляд адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, здійснюється такими судами, а саме: Харківським окружним адміністративним судом - адміністративних справ, підсудних Луганському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року адміністративну справу прийнято до провадження судді Нуруллаєва І.С.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що посадовими особами відповідача, управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, проведено перевірку, за наслідками якої складено акт від 18.09.2006 року про заборгованість з виплат до Пенсійного фонду за період з 01.04.2005 року по 31.07.2006 року. На підставі зазначеного акту, начальником УПФУ в м. Лисичанськ Луганської області 03.02.2009 року винесено вимогу про сплату боргу на загальну суму 5124,06 грн. ОСОБА_1 з висновками посадових осіб відповідача не згоден, внаслідок чого просить суд визнати незаконними дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо складення акту від 18.09.2006 року та винесення вимоги №823 від 03.02.2009 року, які є неправомірними та підлягають скасуванню.

В наданих запереченнях на позовну заяву представник відповідача, управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, зазначив, що дії посадових осіб відповідача стосовно проведення перевірки, складення акту від 18.09.2006 року та винесення вимоги №823 від 03.02.2009 року є правомірними, а вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надав лист, про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини на час їх виникнення, виходить з таких підстав.

Судом, встановлено, що позивач, ОСОБА_1, код ЄДРПОУ - НОМЕР_1, з серпня 1998 року був суб'єктом підприємницької діяльності. З 2002 року по 2006 рік працював на спрощеній системі оподаткування.

За наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку, судом визначено, що станом на 01.08.2006 року заборгованість зі сплати страхових внесків складала 1382,78 грн, яка сформувалася внаслідок не сплати та не нарахування ПП ОСОБА_1 в період з березня 2004 року по грудень 2005 року включно та з березня 2006 року по червень 2006 року включно страхових внесків із заробітної плати працівників (з 01.01.2004 32%, з 31.03.2005 року 32,3%, з 01.01.2006 року 31,8%) (т. 1 а.с. 152-155,183-202).

Провідним спеціалістом відділу надходження доходів УПФУ в м. Лисичанську Луганської області Дибтан В.В. 18.09.2006 року проведено позапланову перевірку правильності і повноти нарахування, своєчасності сплати внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування приватного підприємця ОСОБА_1 за період з 01.04.2005 року по 31.07.2006, за наслідками якої складено акт від 18.09.2006 року (т. 1, а.с. 10-11).

Відповідно до п.12.3 ст. 12 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. N 21-1 у редакції від 15.05.2006 року органи Пенсійного фонду України зобов'язані здійснювати в межах своєї компетенції контроль за дотриманням страхувальниками та застрахованими особами вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За висновками зазначеного акту від 18.09.2006 року позивачу донараховано внесків - 1669,50 відповідно до розрахунку донарахованих сум від 18.09.2006 року за період з 01.04.2005 до 31.07.2006 року (т.1 а.с. 161), донараховано фонду - 1050,00 грн, нараховано пені - 151,34 грн відповідно до розрахунку пені (т.1 а.с. 157), прострочена заборгованість - 2491,70 грн.

За матеріалами справи судом встановлено, що після проведення перевірки позивачем надавались звіти за найманих працівників за серпень, вересень, листопад, грудень 2006 року (т. 2 а.с. 17-26), де вже нараховано страхові внески (31,8%), проте позивач їх не сплачував.

Відповідно до ч. 3 та ч.4 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції від 27.11.2003 року, чинній на момент виникнення правовідносин, страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Страхувальниками відповідно до п.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції від 27.11.2003 року є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно ч.1 ст. 15 зазначеного закону такі страхувальники є платниками страхових внесків.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 17 Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати, і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

На виконання вищезазначеної норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до позивача застосовано фінансові санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків та винесено рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду рішення №216 від 18.09.2006 року ( застосовано штраф у сумі 250, 48 грн, нараховано пені у сумі 151,34 грн) ( т. 1 а.с.158).

Відповідно до п.3 ст. 106 вищезазначеного Закону територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

У зв'язку із наявною заборгованістю та на виконання приписів вищезазначеної норми, управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, 03.02.2009 року позивачеві винесено вимогу про сплату боргу №823 на суму 5124,06 грн, якою відповідач вимагав сплати недоїмки зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме недоїмка - 4359,20 грн, фінансові санкції - 547,67 грн, пеня - 217,19 грн (т.1 а.с.30).

Позивачем не було узгоджено суму вимоги у встановлені законодавством строки та не сплачено суму боргу у визначений термін.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність щодо складання акта перевірки від 18.09.2006 року та правомірність формування спірної вимоги №823 від 03.02.2009 року.

Що стосується позовних вимог стосовно визнання незаконними дій посадових осіб УПФУ в м. Лисичанську Луганської області щодо складання акту від 18.09.2006 року та вимоги №823 від 23.03.2009 року про сплату боргу, суд зазначає, що вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації законодавчо наданої компетенції. Здійснення дій являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (ч. 1 ст. 9 КАС України).

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо складання акта перевірки від 18.09.2006 та вимоги про сплату боргу від 03.02.2009 №823, скасування акта перевірки від 18.09.2006 та вимоги про сплату боргу від 03.02.2009 №823 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст. 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій незаконними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2015 року.

Суддя підпис І.С. Нуруллаєв

З оригіналом згідно. Оригінал зберігається в матеріалах справи. Постанова не набрала законної сили.

Суддя І.С. Нуруллаєв