Справа № 820/3841/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 травня 2015 р. № 820/3841/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Алфьорова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 27.03.2015 року та № від 27.03.2015 року.

Обґрунтовуючи адміністративний позов позивач зазначив, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань документального підтвердження господарських відносин з ТОВ "Гео-ленд лімітед", ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Старт-Тап", ТОВ "Грінавто", ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Екодром", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Ніка-Магнум", ТОВ "Старт бізнес груп", їх реальності та повноти відображення в податковому обліку з ПДВ за період з 01.01.2014 року по 31.01.2015 року, за результатами якої складено акт. На підставі вказаного акту перевірки № 262/20-11-11-02/38278035 від 19.03.2015 року відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 27.03.2015 року № та № . Обставини, які викладені в акті перевірки, неправомірно кваліфіковані як порушення, що передбачені ст. 44, с. 138 та ст.198 Податкового кодексу України, вищевказані порушення встановлено відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. В основу встановленого відповідачем у висновках акту перевірки є викладені у акті перевірки висновки з приводу того, що позивачем не доведено факту придбання та необхідності придбання товарно-матеріальні цінностей у ТОВ "Екологічні ресурси України2, ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп", у зв'язку із чим занижено податок на додану вартість та податок на прибуток. Позивач не погоджується з вказаним висновком відповідача та зазначає, що вони не ґрунтуються на нормах діючого законодавства України та свідчить про поверхневе проведення перевірки. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення від 27.03.2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань документального підтвердження господарських відносин з ТОВ "Гео-ленд лімітед", ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Старт-Тап", ТОВ "Грінавто", ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Екодром", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Ніка-Магнум", ТОВ "Старт бізнес груп", їх реальності та повноти відображення в податковому обліку з ПДВ за період з 01.01.2014 року по 31.01.2015 року, за результатами якої складено акт № 262/20-11-11-02/38278035 від 19.03.2015 року (а.с. 26-65).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 138.1, п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 411938 грн; п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп" на загальну суму 117609,00 грн (а.с. 64).

На підставі вказаного акту перевірки № 262/20-11-11-02/38278035 від 19.03.2015 року відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 27.03.2015 року № та № (а.с. 66-67).

З дослідженого акту перевірки № 262/20-11-11-02/38278035 від 19.03.2015 року судом встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірного податкового повідомлень-рішення слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем та його контрагентами, відсутність мети придбання товарно-матеріальних цінностей.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини із ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Гео-ленд лімітед".

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гео-ленд лімітед" (продавець) укладено договір №61 від 01.07.2014 року. За умовами укладеного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити твар ( а.с. 86-87).

Реальність виконання умов укладеного договору №61 від 01.07.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжним дорученням та оборотно-сальдовою відомістю (а.с. 88-94, 182-198).

Також між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екологічні ресурси України" (продавець) укладено договір №157 від 01.07.2014 року, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар (а.с. 95-96).

Доказами виконання позивачем зобов'язань по укладеному договору від 01.07.2014 року є залучені до матеріалів справи документи первинного та бухгалтерського обліку: видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, оборотно-сальдова відомість (а.с. 97-147, 182-198).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" (покупець) уклало договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Промітей-ТЛ" (продавець) договір № 144 від 14.07.2014 року, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити товар (а.с. 148-149).

Реальність виконання умов зазначеного договору підтверджується наявними у матеріалах справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковою накладною, податковою накладною, товарно-транспортною накладною, платіжним дорученням, оборотно-сальдовою відомістю (а.с. 150-154, 182-198).

Крім того, 02.06.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дімайтід" (продавець) договір № 51, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити товар (а.с. 155-156)

Реальність виконання умов зазначеного договору підтверджується наявними у матеріалах справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та оборотно-сальдовою відомістю (а.с. 157-169, 182-198).

Також між Товариство з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірадон ін трейд" (продавець) укладено договір №26 від 11.08.2014 року, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар (а.с. 170-171).

Доказами виконання позивачем зобов'язань по укладеному договору від 11.08.2014 року є залучені до матеріалів справи документи первинного та бухгалтерського обліку: видаткова накладна, податкова накладна, платіжне доручення, оборотно-сальдова відомість (а.с. 172-174, 182-198).

Судом встановлено, що позивачем (покупець) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Бізнес груп" (продавець) договір № 73 від 02.06.2014 року, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити товар (а.с. 175-176).

Реальність виконання умов зазначеного договору підтверджується наявними у матеріалах справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковою накладною, податковою накладною, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовою відомістю (а.с. 177-198).

У підтвердження наявності ресурсів для зберігання придбаного товару позивачем надано до матеріалів справи договори суборенди від 01.12.2014 року № ПБА1214/81, від 26.11.2013 року №ПБА 1113/73, договір оренди від 01.10.2012 року №2, договори оренди нерухомого майна від 16.12.2013 року № 44/14/4 та від 15.11.2013 року № 13/14/3 (а.с. 70-85).

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між ТОВ "Діпнет Україна" та ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Гео-ленд лімітед" підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Гео-ленд лімітед" виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку податкового органу в акті перевірки відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту. Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в ст.201 Податкового кодексу України.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Гео-ленд лімітед" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

А тому висновки відповідача викладені в акті перевірки № 262/20-11-11-02/38278035 від 19.03.2015 року про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на податну вартість та завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток при взаємовідносинах з ТОВ "Екологічні ресурси України", ТОВ "Промітей-ТЛ", ТОВ "Дімайтід", ТОВ "Мірадон ін трейд", ТОВ "Сервіс грант Груп", ТОВ "Гео-ленд лімітед" судом встановлено наступне.

Підставами для встановлення порушення ст.138, 139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VІ із змінами та доповненнями в результаті чого донараховано податок на суму 81056 грн. в акті перевірки відповідачем зазначено про встановлення факту неможливості реального здійснення фінансово господарських операцій позивачем з ТОВ "Агро-Крокус" та ведення господарської діяльності, однак суд, зазначає, що факт реальності господарських операцій з контрагентом доведено вище.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Враховуючи, що усі первинні документи бухгалтерського обліку позивача відповідають вимогам чинного законодавства, висновок відповідача щодо встановлення позивачу порушення ст.138, ст. 139 Податкового кодексу України та відповідно донараховано податок на прибуток є необґрунтованим та неправомірним.

Крім того, суд звертає увагу, що посилання відповідача в акті перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" на те, що у контрагентів позивача відсутній факт реального вчинення господарських операцій з покупцями, а як наслідок - відсутній факт придбання товарів ТОВ "Діпнет Україна", як одного з контрагенів по ланцюгу постачання, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкових повідомлень - рішень № від 27.03.2015 року та № від 27.03.2015 року, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 27.03.2015 року та № від 27.03.2015 року, суд зазначає наступне.

Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування податкового повідомлення-рішення передбачає, тим самим, визнання його протиправним. Отже щодо позовних вимог про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 27.03.2015 року та № від 27.03.2015 року, слід відмовити, оскільки дана позовна вимога є похідною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 27.03.2015 року та № від 27.03.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" (вул. Петровського, 163-Г, м.Дергачі, Дергачівський район, Харківська область, ) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2015р.

Суддя С.О. Чудних