Справа № 810/499/14-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/499/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1195 від 21.11.2013 року на суму 6208,39 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа розглянута відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач як фізична особа-підприємець зареєстрований Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 22.03.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. Позивач обрав спрощену систему оподаткування і є платником єдиного податку.

Водночас, ОСОБА_2 є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією відповідного посвідчення серії НОМЕР_1.

Крім цього, згідно пенсійного посвідчення від 01.08.2012 року серії НОМЕР_2 позивач отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

21.11.2013 р. відповідачем сформовано та направлено позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1195 на суму 6208,39 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що до позивача не може бути застосовано положення ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки позивач не досяг пенсійного віку, у зв'язку з тим, що вказана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує довічну пенсію.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені такі види пенсійних виплат, як пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону визначені умови призначення пенсії за віком, а зокрема, нормою її частини 1 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 55-60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена пенсія за віком, що підтверджено наявними документами про статус позивача як особи, яка отримує пенсію за віком та користується у зв'язку з цим встановленими законодавством пільгами, зокрема, і в частині сплати єдиного внеску.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не повинен сплачувати за себе єдиний внесок, оскільки ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не містить застережень щодо незастосування єдиного внеску до осіб, яким пенсію призначено за віком.

Положення ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" кореспондуються з положеннями ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відтак, пенсія за віком може бути надана особі, яка не досягла пенсійного віку, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за умови, якщо остання працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення. Вказана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком.

Отже, відповідач неправомірно та безпідставно звужує коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску.

Таким чином, необхідними умовами застосування положень ч.4 ст.4 Закону №2464-VI є отримання статусу пенсіонера та отримання, відповідно до закону, пенсії або соціальної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.04.2014 року (номер в ЄДРСР 38311424).

Враховуючи, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком та не укладав договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування з відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 21.11.2013 року №Ф-1195 у розмірі 6208,39 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав до суду належних доказів правомірності його дій щодо прийняття вимоги, а тому вона судом першої інстанції обґрунтовано визнана протиправною та скасована.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 06.02.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.