Справа № 808/768/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року 11 год. 30 хв. Справа № 808/768/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін :

від позивача: Шульга Л.М.

Сивоненко С.С.

від відповідача: Самарська О.С.

Помилуйко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Аграрний дім»

до: Реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Аграрний дім» до Реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18515030 від 05.01.2015 видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Помилуйко О.В. Реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області;

- зобов'язати Відповідача здійснити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:014:0001, площа 55,7511 га), що розташована на території Дорожнянської сільської ради Гуляйпільського району, Запорізької області (за межами населеного пункту) за ПАТ «Аграрний дім».

У судовому засіданні представники позивача пояснили, що 06.01.2015 позивач отримав Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18515030 від 05.01.2015 (далі - Рішення) видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Помилуйко О.В. Реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, щодо відмови у державній реєстрації права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:014:0001, площа 55,7511 га), що розташована на території Дорожнянської сільської ради Гуляйпільського району, Запорізької області (за межами населеного пункту). Як встановлено зі змісту Рішення підстави для відмови державної реєстрації права оренди наступні: 1) заяву про державну реєстрацію речового права, похідного від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності на земельну ділянку; 2) подані Позивачем документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема: а) Наказ Головного управління Держземагенства у Запорізькій області № 8-396/15-14 СГ «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» датований 24.09.2014, тобто прийнятий з порушенням порядку, встановленого ст. 33 Закону України «Про оренду землі» поза межами строку. Таким чином, додаткова угода без зазначення дати про поновлення договору оренди землі укладена з порушенням встановленого порядку; б) додаткова угода про поновлення (продовження) договору оренди землі від 16.08.2004 (зареєстрований 16.08.2004 за номером №020) та внесення змін до нього укладена з особою, а саме: Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області, що не стороною за договором оренди землі від 16.08.2004. Позивач вважає Рішення незаконним та необґрунтованим, Позивачу безпідставно відмовлено в здійсненні реєстрації права оренди, своїми діями Відповідач порушує його законні права та інтереси.

Представники позивача просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача позов заперечили з підстав викладених у запереченнях. Суду пояснили, що позивач вводить суд в оману, оскільки ним подано до суду документи з іншими реквізитами, аніж ті, які надавались до реєстрації державному реєстратору, зокрема, надана суду додаткова угода із заповненими полями стосовно дати укладення угоди, підстави для її укладення - номер та дата наказу власника землі. Наразі, надана реєстратору додаткова угода, сканкопія якої міститься в інформаційному ресурсі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не містить дати та реквізитів рішення власника, що в принципі і спричинило прийняття рішення про відмову у проведенні державної реєстрації речового права.

Основною підставою для відмови в державній реєстрації речового права стала відсутність реєстрації права власності держави на земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0001, який зазначено лише в наказі від 24.09.2014 та в заяві про державну реєстрацію іншого речового права, при цьому посилання на кадастровий номер відсутні і в договорі оренди і в наданих додаткових угодах. Відсутність державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку була встановлена реєстратором за результатами пошуку відомостей з реєстрів № 32009600 від 05.01.2015.

Відповідно до матеріалів облікової справи № .01.2015 Сивоненко С.С. за довіреністю від 13.01.2014 б/н (термін дії якої закінчився 31.12.2014) було подано заяву про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку, що розташована на території Дорожнянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер :02:014:0001 разом з документами: квитанції про сплату державного мита та за надання витягу з Державного реєстру речових прав, копія паспорту, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Сивоненка С.С., копія довіреності б/н від 13.01.2014, копія наказу про прийняття на посаду № 98-к від 01.11.2012, копія наказу від 08.01.2014 № 1-п/тр, копія свідоцтва про державну реєстрацію А00 № 639290, копія Статуту ПАТ «Аграрний Дім», копія договору оренди ви 16.08.2004 укладеного між Гуляйпільською РДА та ЗАТ «Аграрний Дім», копія додаткової угоди від 28.03.2008 укладена між Гуляйпільською РДА та ЗАТ «Аграрний Дім», одна примірник оригіналу додаткової угоди б/н із зазначенням сторін ГУ Держземагенства Запорізькій області га ПАТ «Аграрний Дім», наказ № 8-396/15-14-СТ від 24.09.2014 засвідчений його видавником в одному примірнику.

За результатами розгляду вказаної заяви, державним реєстратором, керуючись частиною 2 статті 9, п.4. 5-2 ч. 1 ст. 24 3акону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952 - IV (із змінами та доповненнями), пункту 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 за № 868 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації іншого речового права № 18515030 від 05.01.2015.

Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв'язку з їх розмежуванням» від 14.05.2013 № 233-VII, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначені особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної власності, які полягають в одночасності державної реєстрації права власності держави на земельну ділянку з державною реєстрацією похідного речового права на неї, у тому числі при поновленні чи внесенні змін до існуючих договорів, за якими виникають похідні речові права.

У разі здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, похідних від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності держави на зазначені земельні ділянки, відповідний орган виконавчої влади зобов'язаний одночасно подати до органу державної реєстрації прав відповідну заяву про державну реєстрацію права власності держави на вказані земельні ділянки. Рішення органу виконавчої влади про передачу земельної ділянки у користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) вважається заявою про здійснення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначену земельну ділянку (абз.7 ч. 1 ст. 16 Закону).

Статтею 170 ЦК України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч.2 ст.326 ЦК України).

До 01.01.2013 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції до 2013 року).

З 01.01.2013 повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Державного земельного агентства України та його територіальних органів (Закон України від 06.09.2012 № 5245Л/І «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності»).

Відтак від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснює центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а, отже, районні державні адміністрації з 2013 року не наділенні такими повноваженнями.

Таким чином, Законом встановлено імперативну норму щодо обов'язковості проведення державної реєстрації права власності держави на земельну ділянку, яка сформована із земель державної власності, за відсутності такої реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності.

Рішення органу виконавчої влади про передачу земельної ділянки у користування, яким у даному випадку є Наказ Головного управління Держземагенства у Запорізькій області № 8-396/15-14 СГ «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» від 24.09.2014 (далі Наказ), подається правонабувачем (орендарем), який є уповноваженою особою власника земельної ділянки (ч. 7 ст. 16 Закону) одночасно з заявою про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

До бази даних про реєстрацію заяв вносяться відомості про суб'єкта права власності на підставі даних, що містяться у Наказі.

Оскільки Наказ вважається заявою про здійснення державної реєстрації права власності державі, у заяві про державну реєстрацію прав (щодо права власності) не зазначаються відомості про уповноважену особу відповідного органу виконавчої влади й така заява не скріплюється підписом заявника.

Позивачем, як уповноваженою особою, було надано Відповідачу Наказ власника земельної ділянки, заяву Позивача про державну реєстрацію права оренди, документ, за яким виникає право оренди (додаткова угода до Договору від 24.09.2014, тобто надано документи, передбачені пунктами 36, 37, 38 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 (далі - Порядок). Що також підтверджується Рішенням Відповідача, в якому не йдеться про ненадання Позивачем будь - яких документів, передбачених Законом та Порядком.

Проте, Відповідачем не прийняті до уваги вищезазначені особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки держави, передбачені Законом, що призвело до помилкових висновків, викладених у Рішенні.

Однією із підстав відмови в державній реєстрації права оренди, є укладення додаткової угоди від 24.09.2014 з порушенням встановленого порядку. Дані твердження Відповідача є безпідставними з врахуванням наступного.

На виконання вимог ч. ч. 2, 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 (далі - Закон № 161-XIV) Позивач своєчасно повідомив орендодавця (ГУ Держземагенства у Запорізькій області) про намір скористатися переважним правом на укладення договору землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) та надав проект додаткової угоди, що підтверджується клопотанням № 67 від 07.05.2014.

Згідно ч. 5 ст.33 Закону № 161-XIV «орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення».

Орендодавець у місячний термін, як то передбачено ч. 5 ст.33 Закону №161-XIV, не прийняв рішення про поновлення Договору та не уклав з орендарем додаткову угоду про поновлення Договору. Але, й не надіслав лист - повідомлення про відмову в поновленні Договору та відповідне рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону №161-XIV у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади без прийняття рішення органом виконавчої влади (щодо земель державної власності).

Позивач не отримав протягом одного місяця після закінчення строку договору (до 16.09.2014) листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновлені Договору.

24.09.2014 на підставі Наказу орендодавця укладено додаткову угоду від 24.09.2014 про поновлення (продовження) Договору.

Дана норма Закону 161-XIV не передбачає обов'язкового прийняття рішення органом виконавчої влади. Проте, Наказ орендодавцем було видано з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 15-1 ЗК України розпорядження землями державної власності, у тому числі й надання їх у користування належить по повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, в межах, визначених цим Кодексом.

Підставами набуття юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної власності відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України є рішення органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Таке положення узгоджується з вимогами ст. 16 Закону № 161-XIV, згідно з якими укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади - орендодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 161-XIV поновлення договору оренди землі - укладення договору оренди землі на новий строк.

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням. Положення ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV не передбачають автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки.

Дані висновки підтверджуються Постановою Верховного Суду України від 01.10.2013.

Отже, додаткову угоду про поновлення Договору від 24.09.2014 укладено відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону №161-XIV, у зв'язку з чим Відповідач дійшов помилкового висновку щодо прийняття Наказу орендодавцем поза межами строку.

Відповідно до Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (набрав чинності 01.01.2013), ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, п. 4 пп. 6-1 «Положення про Державне агентство земельних ресурсів України», затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб у власність чи користування передають Державне агентство земельних ресурсів та його територіальні органи.

Наказом Держземагентства України від 28.02.2013 № 72 «Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб» затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб.

Отже, доводи Відповідача про укладання додаткової угоди про поновлення (продовження) до договору оренди землі від 24.09.2014 з неналежною особою є безпідставними.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» поновлення договору оренди землі - це укладення договору оренди землі на новий строк. В даному випадку не йдеться про розірвання договору, що спричиняє припинення договірного зобов'язання (ч. 2 ст. 653 ЦК України) або лише про внесення змін до нього - зміна зобов'язань сторін (ч. 1 ст. 653 ЦК України), а тому посилання Відповідача в Рішенні на ч. 1 ст. 651 ЦК України є необґрунтованим.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до статті 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При розгляді справи встановлено, що Позивачем у розпорядження Відповідача були надані необхідні документи для здійснення державної реєстрації права оренди Позивача на земельну ділянку, а тому Відповідач з урахуванням вимог статтей 15,16, 17 та 19 Закону та п.п. 36, 37, 38 Порядку незаконно та необґрунтовано відмовив у державній реєстрації прав.

Отже, позовна заява підлягає задоволенню в частині визнання протиправним та скасування Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18515030 від 05.01.2015.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Відповідача здійснити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:014:0001, площа 55,7511 га), що розташована на території Дорожнянської сільської ради Гуляйпільського району, Запорізької області (за межами населеного пункту) за ПАТ «Аграрний дім», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації.

Таким чином, повноваження щодо реєстрації права оренди земельної ділянки належать виключно Державній Реєстраційній службі. Суд не може перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, які відносяться виключно до компетенції цих органів.

Отже, у вимозі про зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію права оренди необхідно відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 17, 69 - 72, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18515030 від 05.01.2015 видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Помилуйко О.В. Реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний дім» витрати на сплату судового збору у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький