Справа № 2а-8583/12/1370
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року Справа № 2а-8583/12/1370

15 год. 58 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.;

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача Бойко Н.І.,

від відповідача не прибув,

від третьої особи 1 ОСОБА_2,

від третьої особи 2 не прибув,

третя особа 3 ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом прокурора Яворівського району Львівської області до Яворівської міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення.

Суть спору.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся прокурор Яворівського району Львівської області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Яворівської міської ради, (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 (далі - третя особа 1), ОСОБА_5 (третя особа 2), ОСОБА_3 (третя особа 3), про визнання незаконним та скасувння рішення Яворівської міської ради № 271 від 25.05.2012 року «Про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4.».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки проведеної прокуратурою Яворівського району за зверненням ОСОБА_3 встановлено, що про обстеження спірної межі між земельними ділянками ОСОБА_4 і ОСОБА_3 останню міською радою не повідомлено, заявниця не викликалася та не була присутньою на сесії міської ради. Будь-яких даних, які б вказували на належне повідомлення про час і місце розгляду спору ОСОБА_3, на вимогу прокурора відповідачем не надано. Разом з тим, рішенням сесії Яворівської міської ради № 271 від 25.05.2012 року затверджено Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 Отже, таке рішення порушує норми ст. 159 Земельного кодексу України та суперечить рішенню Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1,10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому повинно бути визнане незаконним та скасоване.

В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях /а.с.89-91/, просив задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.83/. Вважає, що розгляд земельних спорів відноситься до повноважень виконавчого комітету ради, згідно зі ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначив, що міським головою створено комісію за участю спеціалістів та депутата Яворівської міської ради для обстеження земельної ділянки ОСОБА_4 у АДРЕСА_1, якою складено відповідний акт і подано його на затвердження міському голові Яворова та затверджено міським головою 13.04.2012 року; висновок цієї комісії має рекомендаційний характер. Пояснив суду, що протест прокурора з вимогою скасувати рішення Яворівської міської ради суперечить ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки перелік питань зазначений у даній статті не містить питання про скасування рішень ради. Крім того зазначив, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами і не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи 1 ОСОБА_4, в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.78-79/. Вважає, що акт з метою встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1 підсумовує результати роботи комісії по вивченню питання щодо встановлення меж земельної ділянки, і аж ніяк не вирішує земельний спір. Зазначив, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельного спору немає. При проведенні перевірки прокурор Яворівського району не з'ясував обставини, що мають значення при вирішенні питання щодо визначення конфігурації та визначення меж земельної ділянки, яка передається у власність, не дослідив питання чи є заявниця власником чи користувачем земельної ділянки, а отже, чи порушені права останньої. Таким чином, міська рада як розпорядник земель державної та комунальної власності в межах міста Яворова, затвердила конфігурацію та межі земельної ділянки, що передається у власність. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа 2, ОСОБА_5, проти позову заперечила повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.117-119/. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження ОСОБА_3 рішення міської ради № 271 від 25.05.2012 року в суді, а отже, немає підстав стверджувати, що цим рішенням вирішувався земельний спір. Просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа 3, ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги прокуратури повністю, вважає рішення міської ради таким, яким вирішено земельний спір. Пояснила суду, що спір щодо визначення межі земельної ділянки між нею та суміжним користувачем ОСОБА_4 триває кілька років, про що додала відповідні докази. Про роботу комісії стосовно визначення спірної межі земельної ділянки нічого не знала, як не знала про рішення міської ради з цього приводу, оскільки ні щодо виходу комісії на місце розташування суміжних земельних ділянок, ні щодо розгляду цього питання на сесії міської ради її не повідомлено. Просила задовольнити позов повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін та третіх осіб, покази свідків, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Розпорядженням міського голови Яворова від 06.04.2012 року № 188 за результатами розгляду письмової заяви гр. ОСОБА_4, який проживає у АДРЕСА_1, з метою встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1 з суміжним землекористувачем ОСОБА_3, створено комісію у складі: голова комісії - ОСОБА_6., спеціаліст І-ї категорії відділу Яворівської міської ради; члени комісії - ОСОБА_7, спеціаліст І-ї категорії Яворівської міської ради; Вербенець І.П., депутат Яворівської міської ради. Комісії доручено до 04.05.2012 року провести обстеження та скласти відповідний акт /а.с.84/.

На виконання розпорядження міського голови, при обстеженні земельної ділянки комісія встановила, що спільна межа земельної ділянки з суміжним землекористувачем гр. ОСОБА_3 у АДРЕСА_2, зі сторони вул. Львівської вздовж житлового будинку гр. ОСОБА_4 довжиною 14,00 м не визначена. Вивчивши документацію комісія встановила, що у представлених схемах земельних ділянок у АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 є суттєві розбіжності. Беручи до уваги вищевказане для вирішення даного питання по суті комісія запропонувала спірну межу даних земельних ділянок довжиною 14,00 м встановити на відстані 1 м від житлового будинку гр. ОСОБА_4

За результатами обстеження складено Акт з метою встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1, який затверджений міським головою Яворова 13.04.2012 року /а.с.85/.

Яворівська міська рада прийняла рішення № 271 від 25.05.2012 року «Про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4.», яким затвердила «Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1» гр. ОСОБА_4, який проживає у АДРЕСА_1 /а.с.28/.

Прокурором Яворівського району 20.07.2012 року подано протест № 47-1988-вих. на рішення сесії Яворівської міської ради № 271 від 25.05.2012 року в якому зазначено, що всупереч ст. 59 Земельного кодексу України ОСОБА_3 не було відомо ні про проведення обстеження спірної межі комісією міської ради, ні про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1. Доказів належного повідомлення ОСОБА_3 немає, а отже необхідно скасувати незаконне рішення сесії міської ради /а.с.22/.

На вказаний протест міська рада листом від 07.09.2012 року № 2767 повідомила прокуратуру, що дане питання було предметом розгляду на ХХІ сесії Яворівської міської ради, де даний протест було відхилено, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних правовідносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення /а.с.21/.

З врахуванням вищевикладеного, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування Яворівської міської ради № 271 від 25.05.2012 року "Про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4.", як такого, що порушує встановлений законодавством порядок розгляду земельних спорів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор повинен надати адміністративному суду докази, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Статтею 36-1 Закону України від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Прокурор обґрунтував своє звернення з адміністративним позовом порушенням органом місцевого самоврядування встановленого законодавством порядку вирішення земельного спору та з огляду на викладене вище, звернувся до суду у порядку, спосіб та з підстав, передбачених чинним законодавством як позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до правил ст. 158 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Статтею 159 Земельного кодексу України передбачено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зокрема, встановлено, що земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї зі сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

За змістом вищевикладених норм, земельні спори - це вид правовідносин, пов'язаних із розв'язанням розбіжностей, які випливають з порушення права власності та права користування земельною ділянкою, а також відводом або вилученням землі, що виникають між власниками землі та землекористувачами, іншими особами, органами місцевого самоврядування та державними органами, що здійснюють управління земельними ресурсами.

Підставою для порушення провадження щодо вирішення земельного спору є заява зацікавленої особи. Причинами подання заяви про вирішення земельного спору можуть бути: порушення прав та законних інтересів власників землі або землекористувачів; територіальний земельний спір; уявлення, що невірно склалося у заявника щодо належного йому права або про порушення його права (у цьому випадку подання зазначеної заяви може бути результатом перебування заявника у добросовісній омані стосовно належних йому прав або факту їх порушення).

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом з матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існував триваючий спір щодо встановлення/узгодження меж суміжних земельних ділянок, які перебували у фактичному користуванні вказаних громадян та з метою оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1-АДРЕСА_2, свідченням чого є заяви ОСОБА_3 від 2007-2008 років, адресовані міському голові /а.с.131-132/.

Тому, суд не бере до уваги покликання відповідача та третіх осіб 1, 2 на те, що не існувало земельного спору, а відповідно міська рада своїм рішенням № 271 від 25.05.2012 року не вирішувала земельний спір.

Також, судом встановлено, що міським головою за заявою ОСОБА_4 з метою встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1 06.04.2012 року створено комісію, за результатами діяльності якої складено Акт з метою встановлення та узгодження меж земельної ділянки у АДРЕСА_1, затверджений надалі 13.04.2012 року міським головою /а.с.84-85/.

Частиною 3 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Та обставина, що ОСОБА_3 є користувачем суміжної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 сторонами не заперечувалася, а тому суд звільнив сторони від доказування цієї обставини.

У своїх поясненнях представник третьої особи 1 ОСОБА_4 стверджував, що акт складений комісією має рекомендаційний характер, не стосується вирішення земельного спору та не був підставою для прийняття оскаржуваного рішення міської ради. Однак, ні третьою особою, ні відповідачем не надано суду іншого документу, який слугував би підставою для прийняття оскаржуваного рішення міської ради, а відтак, суд не бере до уваги такі покликання сторони відповідача.

Крім того, суд звертає увагу сторони відповідача, що за результатами роботи комісії прийнято документ під назвою акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, проте з врахуванням неучасті ОСОБА_3 як фактично сторони у земельному спорі, узгодження з боку ОСОБА_3 не відбулося.

Також слід зауважити, що за умовами розгляду земельних спорів сторони мають бути завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи. Однак, ні прокуратурі під час проведення перевірки, ні суду під час судового розгляду справи відповідачем не надано жодного документу про належне повідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду питання щодо встановлення та узгодження спірної межі між суміжними земельними ділянками.

У судовому засіданні за наполяганням сторони відповідача в якості свідків допитано членів комісії ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які повідомили, що на місце розташування суміжних земельних ділянок виходили три рази; усно повідомляли про свій вихід ОСОБА_3, зокрема, невстановлену неповнолітню особу, однак ОСОБА_3 до комісії не виходила. Письмових повідомлень ОСОБА_3 не надсилали, оскільки не бачили в цьому потреби.

Таким чином, за умов відсутності письмових доказів повідомлення ОСОБА_3 про розгляд земельного спору, твердження ОСОБА_3 про неповідомлення її про вихід комісії на спірну ділянку, з врахуванням того, що свідки працювали членами відповідної комісії міської ради, та того, що їх свідчення не підтверджені іншими доказами у справі, суд не бере до уваги покази цих свідків.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем порядку та процедури розгляду земельних спорів, зокрема, встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4 мало наслідком прийняття протиправного рішення Яворівською міською радою, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

За привалами ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З врахуванням правомочностей суду при вирішенні справи, у співставленні з сформульованими у позові вимогами, слід визнати протиправними та скасувати рішення Яворівської міської ради № 271 від 25.05.2012 року "Про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4.".

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати у цій справі стягувати не належить.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Яворівської міської ради № 271 від 25.05.2012 року "Про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4.".

3. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано о 17.30 год. 25.05.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.