Справа № 804/15030/13-а
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № 804/15030/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Гімона М.М. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2014 року по справі за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» про тимчасове захоронення діяльності, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2013 року Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до суду з позовом до ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» в якому просила суд:

- тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо експлуатації джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Товариством з обмеженою відповідальністю "Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат";

- тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів Товариством з обмеженою відповідальністю "Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат";

- тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо експлуатації хвостосховища та скидання стічних вод у водний об'єкт через балку Широка без дозволу на спеціальне водокористування Товариством з обмеженою відповідальністю "Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 09 жовтня 2013 року по 29 жовтня 2013 року, Державною екологічною інспекцією проведено перевірку відповідача з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено Акт.

Правові основи прийняття рішень про обмеження, тимчасову заборону (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів (надалі - підприємств) незалежно від форм власності у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища визначає Порядок обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища (далі по тексту - Порядок).

Згідно пункту 2 Порядку діяльність підприємств, що здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, може бути: обмежена - на певний період (до виконання необхідних природоохоронних заходів) встановлюються зменшені обсяги викидів і скидів забруднюючих речовин та розміщення відходів у цілому по підприємству чи по окремих його цехах (дільницях) і одиницях обладнання; тимчасово заборонена (зупинена) - до виконання необхідних природоохоронних заходів зупиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання; припинена - повністю припиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що діяльність підприємств обмежується або тимчасово забороняється (зупиняється) у разі перевищення ними лімітів використання природних ресурсів, порушення екологічних нормативів, екологічних стандартів, а також вимог екологічної безпеки, зокрема у разі використання природних ресурсів, викидів і скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, складування, захоронення, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів без відповідних дозволів.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що перевищення підприємством лімітів використання природних ресурсів, порушення екологічних нормативів, екологічних стандартів, а також вимог екологічної безпеки, зокрема у разі використання природних ресурсів, викидів і скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, складування, захоронення, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів без відповідних дозволів є правовою підставою для прийняття рішення про обмеження або тимчасову заборону (зупинення) діяльності підприємства.

Щодо вимоги заборони (зупинення) діяльності відповідача пов'язаної з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" від 16 жовтня 1992 року №2707-XII, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання. Перелік установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України

В свою чергу, відповідачем були розроблені документи, що обґрунтовують обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ТОВ "Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат" по проммайданчику №1 та №2, прийняті до розгляду Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області, лист №07-004-2013 від 04 березня 2013 року. За результатами проведених робіт було одержано Дозвіл №-56 та №-29 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ "Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат". Роботи проводились по договору №308 від 16 листопада 2012 року зі спеціалізованою організацією, виконання якого підтверджується актом виконаних робіт №5 від 20 березня 2013 року, яка здійснює свою діяльність на підставі реєстраційного свідоцтва №688 від 07 березня 2012 року на розробку вищенаведених документів, виданого Міністерством екології та природних ресурсів. Інвентаризація була проведена у відповідності з Інструкцією про зміст та порядок складання звіту про проведення інвентаризації викидів, забруднюючих речовин на підприємстві, РНД 211.2.3.014-95, К., 1995 рік з урахуванням фактичного виробництва підприємства.

Статтею 12 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про тимчасову заборону діяльності відповідача не у зв'язку з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, передбачених дозволами, а у зв'язку з експлуатацією обладнання, що, на думку позивача, є додатковими джерелами викидів, ніж ті, що були визначені спеціалізованою організацією при проведенні відповідної інвентаризації, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в акті перевірки бункери засипки піску, транспортерні стрічки, булер'яни, токарний, свердлильний та заточний верстати є джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи.

Стосовно вимог тимчасової заборони (зупинення) діяльності відповідача щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів апеляційний суд зазначає наступне.

На підприємстві у 2012 році була проведена робота по інвентаризації відходів у відповідності з фактичним виробництвом, а також з урахуванням потенційного утворення відходів на наступний рік. Результати інвентаризації згідно звіту про інвентаризацію відходів та розрахунок граничних показників утворення відходів для ТОВ "Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат" за 2012 рік, м. Харків - були погоджені в Держуправлінні охорони навколишнього природного середовища, що вбачається з листа Держуправління охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області № 7097/0/2-12 від 07 листопада 2012 року.

Підставою для звернення до суду стало те, що на думку позивача, ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» допустило утворення та розміщенням без відповідного ліміту відходів інших ніж ті, що визначені відповідачем за наслідками інвентаризації і щодо яких отримані зазначені дозволи, а саме: відходи електроізоляції, пил ГОУ сепарації руд, брухт кольорових металів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 32 Закону України "Про відходи" з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється: вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів.

Разом з тим, ні під час розгляду справи судом першої інстанції ні в ході розгляду апеляційної скарги позивачем не було надано доказів утворення та наявності у відповідача таких спірних відходів як відходи електроізоляційних матеріалів та брухт кольорових металів, а також не надав доказів утворення й наявності пилу ГОУ сепарації руд, а також доказів того, що пил ГОУ сепарації руд є відходом, тобто не має подальшого використання за місцем його утворення.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог про тимчасову заборону діяльності відповідача щодо утворення та розміщення таких відходів як відходи електроізоляції, пил ГОУ сепарації руд та брухт кольорових металів без ліміту на їх утворення та розміщення є необґрунтованими.

Відносно вимоги тимчасово заборонити (зупинити) діяльність щодо експлуатації хвостосховища та скидання стічних вод у водний об'єкт через балку Широка без дозволу на спеціальне водокористування апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Не належать до спеціального водокористування, зокрема: вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин; видобування корисних копалин і водних рослин.

Згідно зі ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним.

З аналізу даних норм вбачається, що спеціальним водокористуванням, яке потребує дозволу, є фактичний забір води з водних об'єктів та фактичне скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти.

Оскільки позивачем не було надано доказів забору ТОВ «Демкрінський гірничо-збагачувальний комбінат» води з водних об'єктів та скидання стічних вод у водні об'єкти, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про тимчасову заборону діяльності відповідача щодо експлуатації хвостосховища та скидання стічних вод у водний об'єкт через балку Широка без дозволу на спеціальне водокористування.

Таким чином, під час розгляду справи відповідачем не було наведено підстав для прийняття рішення про обмеження або тимчасову заборону (зупинення) діяльності підприємства.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 20 травня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.В. Білак