Справа № 134/2602/14-а
Суддя: Боднар В. В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 134/2602/14-а

"19" травня 2015 р. №2-а/142/5/15

Піщанський районний суд

Вінницької області

в складі : головуючий суддя Боднар В.В.

за участю секретаря Ласка Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради , третя особа на стороні позивача фермерське господарство « ОСОБА_1 « , третя особа ОСОБА_3 , про визнання нечинним та скасування рішень органу місцевого самоврядування , -

ВСТАНОВИВ :

Своїм первинним позовом до суду позивач ОСОБА_1 та третя особа на його стороні ФГ « ОСОБА_1 « просили визнати нечинними та скасувати рішення 24 сесії 6 скликання від 05.02.2014 року та 25 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради щодо надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та затвердження технічної документації із землеустрою та надання їй земельних ділянок у власність .

В ході розгляду справи по суті позивач , скориставшись ст.51 КАС України , зменшив свої позовні вимоги і наполягав тільки на визнанні протиправними та скасуванні рішення 25 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 03.04.2014 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , площею 0.155 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер НОМЕР_1 .

При цьому посилались на те , що 27.11.2014 року йому стало відомо , що рішенням 24 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 05.02.2014 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою , для подальшого надання у власність , земельної ділянки площею 0.3363 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд та 0.1863 га - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 25 сесії 6 скликання від 03.04.2014 року дану технічну документацію було затверджено та надано у власність ОСОБА_3 0.15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд та 0.155 га - для ведення особистого селянського господарства .

Посилався на те , що земельною ділянкою , виділеною третій особі для ведення особистого селянського господарства , користувався вже близько 21 року , коли створив ФГ . З 1993 року безперервно користується нею , розмістивши там майно , належне йому та ФГ .

Вважав , що дані рішення винесені всупереч закону та порушують його права та права ФГ , оскільки він є давнісним користувачем земельною ділянкою і до даного часу не припинив користуватись нею і селищна рада не скористалась жодною підставою з вичерпного переліку підстав припинення права користування ним даною ділянкою , яка не вилучались з користування взагалі і виділена ОСОБА_3 як нововиділеніа , оскільки вона нею не користувалась і вона не перебували у її користуванні , а відповідач цього не перевірив . Також посилався на те , що розробник документації із землеустрою не повідомив ні його , ні ФГ про здійснення землеустрою , як зацікавлених осіб .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його і ФГ представник ОСОБА_2 змінені позовні вимоги підтримали , наполягаючи на визнанні протиправним та скасуванні рішення 25 сесії 6 скликання в частині затвердження технічної документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки площею 0.155 га ОСОБА_3

Своєю письмовою заявою до суду Крижопільський сільський голова ОСОБА_5 , у відповідності до ст.51 КАС України , позов визнав в частині визнання неправомірним та скасування рішення 25 сесії 6 скликання ради від 03.04.2014 року щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 площею 0.155 га по АДРЕСА_1 .

При цьому відповідач посилався на те , що при винесенні даного рішення не було враховано інтересів як ФГ так і ОСОБА_1 у зв*язку з тим , що в селищній раді була відсутня інформація про те , що за цією адресою зареєстроване ФГ . Також посилався на те , що ні позивач , ні ФГ не були повідомлені , являючись зацікавленими особами , про здійснення землеустрою .

Вважав , що рада мала право виділити ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0.15 га , необхідної для обслуговування будівель , хоча на той момент вона і не мала права власності на нерухомість на цій ділянці .

У відповідності до ст.71ч. 2 КАС України обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти позову .

Як вбачається з уточнених вимог позивача і заяви відповідача про часткове визнання позову , останній практично визнав позовні вимоги ОСОБА_1 .

Разом з тим , згідно ч. 3 ст. 72 КАС України обставини , які визнаються сторонами , можуть не доказуватись перед судом , якщо проти цього не заперечують сторони і в судовому засіданні не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання .

У суду не виникло сумнівів щодо добровільності визнання відповідачем позову .

Разом з тим третя особа без самостійних вимог , інтересів якої стосується даний позов , ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували , посилаючись на те , що обі земельні ділянки надані ОСОБА_3 у законному порядку , а позивач , користуючись ними з 1993 року без отримання на те законного дозволу , не здійснював за це жодного платежу . В будинку , який є власністю ОСОБА_3 , він не зареєстрований , майно позивача і ФГ на вказаних земельних ділянках не зареєстровано . Також посилались на те , що в 1995 році батько позивача і ОСОБА_3 отримав додатково земельну ділянку , яка була закріплена за домоволодінням покійного разом з попередньо наділеною земельною ділянкою.

Також посилались на те , що ОСОБА_3 отримала будинок у спадщину за заповітом , а тому до неї повинно перейти , у відповідності до ЗК України , і право власності на земельні ділянки.

Аналізуючи встановлене , суд вважає позов підлягаючим задоволенню , виходячи з наступного.

Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_3 є рідними братом і сестрою . Домоволодіння по АДРЕСА_1 належало їхньому батьку , ОСОБА_6 , який помер 29.07.2012 року , залишивши заповідальне розпорядження на дочку.

Згідно договору від 13.09.1979 року ОСОБА_6 було надано в безстрокове користування для будівництва 700 кв.м. земельної ділянки за вказаною адресою . Рішенням виконкому № 4 від 27.04.1995 року заповідачу було наділено додатково земельну ділянку 2663 кв. м. до його присадибної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням Крижопільського районного суду від 10.12.2013 року за ОСОБА_3 було визнано право на спадщину , спадкоємця за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , визнавши за нею право забудовника на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 ( а.с. ).

Рішенням 24 сесії 6 скликання від 05.02.2014 року третій особі було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) орієнтовною площею 0.3363 га в АДРЕСА_1 , з яких 0.15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд , 0.1863 для ведення особистого селянського господарства .

Рішенням 25 сесії 6 скликання від 03.04.2014 року третій особі було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості )та надано земельні ділянки у власність площею 0.15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ) , кадастровий номер 0:02:001:0979 та площею 0.1550 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер НОМЕР_1 .

Фермерське господарство « ОСОБА_1 « , з юридичною адресою АДРЕСА_1 , взяте на облік як платник єдиного внеску 27.07.1993 року .

Відповідно п.1 ст, 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п, 34, ст, 26 Закину України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання - вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до пунктів «а.», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності

Відповідно до п. 2. ст. 2 КАСУ До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 7 частини 1 статті З КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно п.1, 3, ч.2 ст. 17 КАСУ Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Конституційного суду України № 10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно п. и), ст.25 Закону України «Про землеустрій», одним із видів документації з землеустрою є - технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

Відповідно ст.26 Закону України «Про землеустрій», замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно п. 2.8 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить: відомості про власника (користувача) земельної ділянки.

Відповідно п, 2.4 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376 2.4. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування).

Таким чином законодавець обмежив коло осіб, які мають право бути замовниками документації з землеустрою та передбачив обов'язок розробника документації з землеустрою щодо аналізу правових підстав набуття земельної ділянки у власність (користування).

Матеріали справи не містять жодних доказів, що на момент здійснення землеустрою, третя особа -ОСОБА_3 була власником (користувачем) земельних ділянок.

Слід також зауважити що свідок ОСОБА_7 , розробник технічної документації , показав, що питання правових підстав набуття земельної ділянки у власність (користування), під час здійснення землеустрою не досліджувалось.

Відповідно ч. б, ст.28 Закону України «Про землеустрій», розробники документації із землеустрою зобов'язані - інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою.

Чинне законодавство не містить переліку чи ознак осіб яких можна віднести до зацікавлених в розумінні Закону України «Про землеустрій», проте враховуючи, що відповідно ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів селищних рад належать: здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням і охороною земель, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом та організація і здійснення землеустрою, можна стверджувати, що Крижопільська селищна рада є компетентним органом в визначенні кола осіб яких можна віднести до «зацікавлених».

Так у своїй заяві «Про часткове визнання позову» Крижопільська селищна рада підтверджує, що позивач - ОСОБА_1, є зацікавленою особою в розумінні Закону України «Про землеустрій».

Рішенням 24 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради, «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою» ОСОБА_3 , надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно п.6 ст. 118 Земельного кодексу України - Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність.

Відповідно до п.7 ст, 118 Земельного кодексу України - Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Слід зазначити, що відповідно ст.25 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п. д), ст.25 Закону України «Про землеустрій»), вид документації відмінний від технічної документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)! п. и), ст.25 Закону України «Про землеустрій»), яка виготовлялась фактично. Відповідно використання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) замість передбаченого ст. 118 Земельного кодексу України проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є порушенням вимог ст. 118 Земельного кодексу України допущеним Крижопільською селищною радою під час безоплатної приватизації земельних ділянок ОСОБА_3.

Окремо слід зазначити, що свідок ОСОБА_7 показав, що надання у власність ОСОБА_3 двох земельних ділянок, що мають спільну межу, одна для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, інша для ведення особистого селянського господарства є формою обійти обмеження встановлене п.г) ч.І, ст. 121 Земельного кодексу України. Що в свою чергу також свідчить про порушення законного способу прийняття рішень органом місцевого самоврядування.

Непереконливо виглядає твердження представника Третьої особи ОСОБА_3, щодо успадкування права користування земельним ділянками після смерті батька ОСОБА_6, адже матеріали справи не містять жодних доказів, щодо такого успадкування. Натомість матеріали справи містять докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3 звернулась до Крижопільської селищної ради в загальному порядку передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. ст. 5 , 26 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні « , ст.ст. 12 , 118 , 121 ЗК України , ст.ст. 25 , 26 , 28 ЗУ « Про землеустрій « , п.п. 2.4 , 2.8 « Інструкції про встановлення ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості ) та їх закріплення межевими знаками « , затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.10 р. № 376.4 , керуючись ст.ст. 2 , 3 ,17 , 18 , 70 , 71 , 72 , 158-162 , 186 КАС України , суд , -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити . Визнати протиправним та скасувати рішення 25 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 03.04.2014 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 Крижопільського району Вінницької області , площею 0.155 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер НОМЕР_1 .

З постановою у повному обсязі сторони можуть ознайомитись 25.05.2015 року .

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Піщанський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови .

Суддя