Справа № 825/1436/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 року Чернігів Справа № 825/1436/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

прокурора - Сидоренка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом заступника прокурора Чернігівської області Івашка Сергія Володимировича до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

28.04.2015 до Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся заступник прокурора Чернігівської області Івашко Сергій Володимирович з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, якими надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у оренду ОСОБА_1 земельних ділянок, а саме:

- №ЧН/:02:004/00000861 від 02.10.2013;

- № ЧН/:03:001/00002292 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002293 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002294 від 03.02.2014;

- № ЧН/:06:001/00002295 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002296 від 03.02.2014;

- № ЧН/:02:001/00002297 від 03.02.2014;

- № ЧН/:02:001/00002298 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002299 від 03.02.2014;

- № ЧН/:04:001/00002300 від 03.02.2014;

- № ЧН/:62:055/00002902 від 28.02.2014;

- № ЧН/:62:060/00002903 від 28.02.2014;

- № ЧН/:05:000/00002894 від 28.02.2014;

- № ЧН/:07:000/00002895 від 28.02.2014;

- №ЧН/:05:000/00002896 від 28.02.2014;

- № ЧН/:05:000/00002897 від 28.02.2014;

- № ЧН/:04:000/00002898 від 28.02.2014;

- № ЧН/:03:000/00002899 від 28.02.2014;

- № ЧН/:05:000/00002900 від 28.02.2014;

- № ЧН/:07:000/00002901 від 28.02.2014.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що частиною 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право прокурора на звернення до суду з адміністративним позовом у разі порушення інтересів держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Оскільки у спірних правовідносинах інший орган державної влади або місцевого самоврядування не наділений правом на звернення до суду з позовом щодо захисту інтересів держави, то в даному випадку прокурор, з метою захисту інтересів держави, виступає позивачем по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані накази Головного управління Держземагентства у Чернігівській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки, з метою ведення фермерського господарства, що стало підставою для звернення заступника прокурора Чернігівської області до суду з адміністративним позовом.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та заперечень на позов не подав.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду письмові пояснення по справі в яких значила, що нею було подано необхідний пакет документів для надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок в оренду, для ведення фермерського господарства. Жодних зауважень до вказаних документів не було. Законом України «Про фермерське господарство» не передбачено подання до заяви доказів наявності засобів для обробітку землі, а відсутність зареєстрованого фермерського господарства пояснюється тим, що останнє підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації (державної реєстрації іншого речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Третя особа також зазначила, що подаючи клопотання про отримання земельних площ в оренду вона розраховувала на земельні ділянки, призначені для вирощування сільськогосподарських культур (рілля), у відповідності до заявленої мети. Натомість, відповідачем були виділені сільськогосподарські угіддя, що відносяться до сіножатей та пасовищ, що унеможливлює їх використання для ведення фермерського господарства. Розглядаючи відповідні заяви, Головне управління Держземагентства у Чернігівській області зобов'язане було повідомити її про функціональне використання оспорюваних земель та запропонувати альтернативні варіанти (сільськогосподарські угіддя, придатні для вирощування сільськогосподарських культур).

Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.09.2013, 22.01.2014 та 27.02.2014 ОСОБА_1 було подано до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області 20 заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Козелецького, Носівського, Ріпкинського, Чернігівського районів Чернігівської області (а.с.41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 68, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 89, 92, 95, 98).

До кожної заяви додано схему розташування бажаної земельної ділянки, копії трудової книжки та паспорта громадянина України, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (а.с. 42, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69, 72, 75, 78, 81, 84, 87, 90, 93, 96, 99, 100-101, 102, 103-105).

За результатами розгляду зазначених заяв Головним управлінням Держземагентства у Чернігівській області надано дозволи на розроблення документації із землеустрою для надання в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок за межами населеного пункту орієнтовною площею 1952,5 га на території Підлісненської сільської ради Козелецького району, Носівської міської ради Носівського району, Ріпкинської та Замглайської селищних рад, Вишнівської сільської ради Ріпкинського району, Краснянської, Ладинської, Серединської сільських рад, Олишівської селищної ради Чернігівського району, для ведення фермерського господарства строком на 10 років (Носівський район) та 15 років.

Так, наказом № ЧН/:02:004/00000861 від 02.10.2013 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки орієнтованою площею 14 га на території Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області (а.с.46).

Наказами від 03.02.2014 надано дозволи на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок на території Ріпкинського району Чернігівської області, зокрема:

- наказ № ЧН/:03:001/00002292 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 26,5 га на території Ріпкинської селищної ради (а.с.49);

- наказ № ЧН/:03:001/00002293 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 76,5 га на території Ріпкинської селищної ради (а.с.52);

- наказ № ЧН/:03:001/00002294 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 209 га на території Ріпкинської селищної ради (а.с.55);

- наказ № ЧН/:06:001/00002295 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 110 га на території Ріпкинської селищної ради (а.с.58);

- наказ № ЧН/:03:001/00002296 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 169 га на території Ріпкинської селищної ради (а.с.61);

- наказ № ЧН/:02:001/00002297 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 80 га на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (а.с.64);

- наказ № ЧН/:02:001/00002298 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 80 га на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (а.с.67);

- наказ № ЧН/:02:001/00002299 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 37 га на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (а.с.70);

- наказ № ЧН/:04:001/00002300 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 62,5 га на території Вишнівської сільської ради Ріпкинського району (а.с. 73).

Наказами від 28.02.2014 надано дозволи на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок на території Козелецького району Чернігівської області, зокрема:

- наказ № ЧН/:62:055/00002902 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 250 га на території Підлісненської сільської ради Козелецького району (а.с.43);

- наказ № ЧН/:62:060/00002903 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 138 га. на території Підлісненської сільської ради Козелецького району (а.с.40).

Наказами від 28.02.2014 надано дозволи на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок на території Чернігівського району Чернігівської області, зокрема:

- наказ № ЧН/:05:000/00002894 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 110 га на території Серединсьокї сільської ради Чернігівського району (а.с.76);

- наказ № ЧН/:07:000/00002895 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 100 га на території Серединсьокї сільської ради Чернігівського району (а.с.79);

- наказ № ЧН/:05:000/00002896 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 30 га на території Ладинської сільської ради Чернігівського району (а.с.82);

- наказ № ЧН/:05:000/00002897 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 70 га на території Серединської сільської ради Чернігівського району (а.с.85);

- наказ № ЧН/:04:000/00002898 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 70 га на території Олишівської селищної ради Чернігівського району (а.с.88 );

- наказ № ЧН/:03:000/00002899 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 80 га на території Олишівської селищної ради Чернігівського району (а.с.91);

- наказ № ЧН/:05:000/00002900 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 40 га на території Красненської сільської ради Чернігівського району (а.с.94);

- наказ № ЧН/:07:000/00002901 щодо земельної ділянки орієнтованою площею 200 га на території Красненської сільської ради Чернігівського району (а.с.97).

Вказані обставини стали підставою для звернення заступника прокурора Чернігівської області до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство».

Згідно частин 1, 2, 3, 6 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445, визначено, що центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності є Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України).

Згідно зі п. 7 згаданого Положення, Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

У пункті 1 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 № 258 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за №852/21164 (далі - Положення № 258) закріплено, що Головне управління Держземагентства в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань.

Згідно зі підпунктом 4.32 пункту 4 Положення № 258, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (з урахуванням змін, внесених у Земельний кодекс України з 01.01.2013, - до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів).

У заяві зазначаються бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне удержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з - урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Аналогічна норма закріплена у ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Термін «єдиний земельний масив» введений до законодавства України Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», однак його зміст чітко не визначений.

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. Другий вид єдиного земельного масиву - це одна земельна ділянка, яка передається у спільну власність групі власників земельних часток (паїв).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок земель» земельний масив - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сільськогосподарських угідь) придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства та несільськогосподарських угідь, необхідних для їх обслуговування (зокрема, земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами), що мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними об'єктами тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надано дозволи на розроблення документації із землеустрою для відведення земельних ділянок в оренду, для ведення фермерського господарства, які не складають єдиний масив, а знаходяться на значній відстані один від одного, за межами населених пунктів, на території дев'яти місцевих рад чотирьох районів Чернігівської області.

Крім того, в порушення частини 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», ОСОБА_1, в поданих заявах не обґрунтовано розміри вищевказаних земельних ділянок, з урахуванням можливості її обробітку, не обґрунтовано необхідність отримання саме таких значних площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства та не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність.

Згідно з матеріалами справи суду не доведено намірів ОСОБА_1, займатися фермерським господарством, наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку земель.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 22.01.2014 у справі №К/800/40388/13.

Крім того, згідно інформації Головного управління Держземагенства у Чернігівській області частина земельних ділянок запроектованих для передачі в оренду ОСОБА_1, площею 1 093,8 га (243,3 га Підлісненська сільська рада Козелецького району, 591 га Ріпкинська селищна рада, 197 га Замглайська селищна рада, 62,5 га Вишнівська сільська рада Ріпкинського району) за цільовим використання відносяться до сіножатей чи пасовищ (а.с.14, 16).

Частиною другою статті 2 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено застереження, що дія цього закону не поширюється на громадян, які використовують земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби.

З аналізу вказаної статті слідує, що фермерське господарство, як вид господарської діяльності, не включає в себе таку господарську діяльність, як сінокосіння та випасання худоби.

Положеннями частини п'ятої статті 20 Земельного кодексу України, зокрема, визначено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

У силу статті 20 Земельного кодексу України використання сіножатей та пасовищ, для цілей не пов'язаних з сінокосінням та випасанням худоби заборонено законом.

Так, розмежування порядку надання та використання земель призначених для випасання худоби підтверджується частиною 3 статті 22 Земельного кодексу України, де встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також, стаття 34 Земельного кодексу України розмежовує надання земель для ведення фермерського господарства та для сінокосіння, випасання худоби.

Тобто, порядок надання та використання земель для фермерського господарства, сінокосіння та випасання худоби є різними, а тому застосування правил які регулюють порядок надання та використання земель для фермерського господарства до порядку та використання земель для сінокосіння та випасання худоби є неправомірним.

Відтак, Головним управлінням Держземагенства у Чернігівській області застосовано норми закону, які не розповсюджується на дані правовідносини.

Головне управління Держземагентства у Чернігівській області спірними наказами фактично надало ОСОБА_1 право змінити цільовий вид використання землі з сінокосіння та випасання худоби на ведення фермерського господарства без будь-яких підстав на це та з грубим порушення принципів земельного законодавства та вимог ст. ст. 19- 21, 31, 33 - 37 Земельного кодексу України.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази Головного управління Держземагентства у Чернігівській області прийняті з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - суд аналізує тільки доречні і важливі аргументи особи.

Згідно положень вищевказаної практики Європейського Суду з прав людини, cуд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність оскаржуваних наказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області Івашка Сергія Володимировича до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов заступника прокурора Чернігівської області Івашка Сергія Володимировича, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Чернігівській області, якими надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у оренду ОСОБА_1 земельних ділянок, а саме:

- №ЧН/:02:004/00000861 від 02.10.2013;

- № ЧН/:03:001/00002292 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002293 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002294 від 03.02.2014;

- № ЧН/:06:001/00002295 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002296 від 03.02.2014;

- № ЧН/:02:001/00002297 від 03.02.2014;

- № ЧН/:02:001/00002298 від 03.02.2014;

- № ЧН/:03:001/00002299 від 03.02.2014;

- № ЧН/:04:001/00002300 від 03.02.2014;

- № ЧН/:62:055/00002902 від 28.02.2014;

- № ЧН/:62:060/00002903 від 28.02.2014;

- № ЧН/:05:000/00002894 від 28.02.2014;

- № ЧН/:07:000/00002895 від 28.02.2014;

- №ЧН/:05:000/00002896 від 28.02.2014;

- № ЧН/:05:000/00002897 від 28.02.2014;

- № ЧН/:04:000/00002898 від 28.02.2014;

- № ЧН/:03:000/00002899 від 28.02.2014;

- № ЧН/:05:000/00002900 від 28.02.2014;

- № ЧН/:07:000/00002901 від 28.02.2014.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя В.І. Д'яков