Справа № 804/14261/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2015р. м. Київ К/800/555/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС України у Дніпропетровській області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправною відмову ГУ ДМС України у Дніпропетровській області у здійснені реєстрації за постійним місцем проживання; зобов'язати відповідача постійно зареєструвати ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2013 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2013 року, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що 2 липня 2004 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 Як дружина ОСОБА_3 позивач з дозволу відповідального квартиронаймача ОСОБА_4 (мати ОСОБА_3) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 тимчасово до 17 вересня 2007 року.

Позивач є членом сім'ї наймача ОСОБА_4, з липня 2004 року постійно приживає у вказаній квартирі разом із своїм чоловіком та його матір'ю.

ГУ ДМС України у Дніпропетровській області листом від 19 квітня 2013 року відмовило ОСОБА_2 у реєстрації постійного її місця проживання за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на статтю 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі - Закон №1382-IV, та роз'яснило, що її реєстрація можлива лише за письмовою згодою наймача житла та трьох членів його сім'ї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач при зверненні до відповідача щодо постійної реєстрації за місцем проживання за вказаною адресою здійснила всі необхідні дії та надала документи, передбачені статтею 6 Закону №1382-IV, а також отримала згоду квартиронаймача - ОСОБА_4 щодо постійної реєстрації та проживання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції посилався на те, що позивачу правомірно відмовлено у здійснення реєстрації, оскільки документ, що підтверджує її право на проживання в житлі, передбачений статтею 6 Закону №1382-IV, відсутній.

Відповідно до статті 6 Закону №1382-IV для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Пунктом 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18 грудня 2012 року №2109/22421 (далі - Порядок), встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

Згідно зі статтею 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 65 Житлового кодексу України встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В матеріалах справи міститься заява головного квартиронаймача ОСОБА_4 про надання згоди на постійну реєстрацію та проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Із довідки від 12 березня 2013 рок, виданій ОСОБА_4, вбачається, що вона дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а також: ОСОБА_3, (син), ОСОБА_5 (невістка), ОСОБА_6 (внук). Зареєстровано чотири особи.

Разом з тим, довідкою від 5 листопада 2013 року, виданій ОСОБА_5, підтверджено, що ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 проживають без реєстрації постійно з 2000 року за адресою: АДРЕСА_2.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживають разом із ОСОБА_4, то правильними є висновки суду першої інстанції, що їх згода на реєстрацію ОСОБА_2 не потрібна.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідач протиправно відмовив у реєстрації позивачу у зв'язку із відсутністю згоди всіх членів сім'ї відповідального квартиронаймача, оскільки, при поданні ОСОБА_2 документів на реєстрацію постійного місця проживання письмова згода ОСОБА_3 на її реєстрацію була відсутня.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки звертаючись до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання позивач не надала всіх необхідних документів, передбачених Законом №1382-IV та Порядком.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб