Справа № 826/2964/14
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/45874/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю секретаря представників сторін: від позивача: від відповідача:Муравйов О. В. Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко М. П. Михайлюк-Філімонова Є. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
на постанову та ухвалуОкружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014 року Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 року
у справі№ 826/2964/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Люкс»
до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014 року у справі № 826/2964/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 року, позов задоволено. Скасоване податкове повідомлення-рішення Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 21.02.2014 року.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове про відмову в позові. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з вимогами та доводами скаржника не погоджується, просить залишити в силі судові рішення у справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Імекс Люкс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при взаємовідносинах з ТОВ «Украгро-Тек», ТОВ «Каліон» та ТОВ «Альтаїр компані» за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року складено акт № 708/26-58-22-08-11/25203313 від 06.02.2014 року, яким зафіксовано порушення пп. пп. 14.1.202, 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. п. 137.1, 137.10 ст. 137, п. 138.4 ст. 138, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток в загальному розмірі 2 101 570,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 21.02.2014 року, яким позивачу збільшив суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 626 963,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 2 101 570,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 525 393,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що висновки акта перевірки спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Між ТОВ «Імекс Люкс» (постачальник) та ТОВ «Украгро-Тек» (покупець) укладено договір поставки № 106-12 від 01.06.2012 року, згідно із умовами якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця одяг, що був у вжитку, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар на умовах цього поговору.

Відповідно до пункту 3.1 договору передача товару здійснюється на умовах самовивозу покупцем.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на виконання умов договору № 106-12 позивач протягом червня-листопада 2012 року передав у власність ТОВ «Украгро-Тек» товар на загальну суму 9 246 353,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість в сумі 1 541 059,00 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Розрахунки між ТОВ «Імекс Люкс» та ТОВ «Украгро-Тек» здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується банківськими виписками.

Товар, який було передано ТОВ «Украгро-Тек» в ході виконання зазначеного договору, зберігався у складських приміщеннях позивача, загальною площею 387,8 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лінейна, буд. 7, яке перебуває в його користуванні на підставі договору оренди нежитлових приміщень № 1/1-10 від 01.01.2011 року, укладеного з ЗАТ «Трикотажна фабрика «Роза».

Товар, що був реалізований ТОВ «Украгро-Тек», імпортований позивачем, про що укладені контракти від 25.10.2009 року № 25/10-1, від 26.11.2010 року № 2/01-1, від 01.09.2011 року № 1/01-1, від 22.11.2011 року № 01/02-3.

На підтвердження фактичного перетину товаром митного кордону України та здійснення його митного оформлення, позивач надав до матеріалів справи копії вантажних митних декларацій. Здійснення розрахунків за вказаними контрактами з нерезидентами підтверджується копіями платіжних доручень в іноземній валюті.

Крім того, позивач надав до матеріалів справи копії листів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Міністерства екології та природоохоронних ресурсів України щодо ввезення одягу та взуття, які були у вжитку, якими також підтверджується факт ввезення позивачем вантажу згідно з вищезазначеними контрактами.

За результатом здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «Украгро-Тек» позивач включив до складу валових доходів суму 7 075 294,00 грн. (рядок 02 податкової декларації з податку на прибуток «Доходи від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))»).

На думку податкового органу оскільки взаємовідносини ТОВ «Імекс Люкс» з ТОВ «Украгро-Тек» не мали реального характеру, сума грошових коштів 10 007 476,00 грн., яка надійшла на банківський рахунок позивача від контрагента ТОВ «Украгро-Тек», мала бути відображена позивачем у рядку 03ІД декларації з податку на прибуток «Інші доходи», адже вона є безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 131 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що господарські відносини між ТОВ «Імекс Люкс» та ТОВ «Украгро-Тек» документально підтверджені та мали реальний характер, отже і наявні усі передбачені законодавством підстави для відображення позивачем результатів господарських відносин із ТОВ «Украгро-Тек» за спірні періоди.

Враховуючи висновок судів першої та апеляційної інстанцій про реальне виконання господарських операцій позивача з ТОВ «Украгро-Тек» по реалізації позивачем товару, отримані позивачем кошти за зазначеним договором не можна вважати безповоротною фінансовою допомогою в розумінні пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Оскільки відповідачем в порушення ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено обґрунтованості висновків акта перевірки, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

Посилання податкового органу на протокол допиту гр. ОСОБА_1, від імені якого підписано спірний договір, обґрунтовано відхилено судами першої та апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Перелік засобів (джерел доказів) доказування є вичерпним.

Доводи щодо змісту висновку експерта також правомірно відхилено судами першої та апеляційної інстанцій, адже зазначені висновки не є доказами в розумінні ст.ст. 81, 82 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судом проведення експертизи не призначалося.

Крім того, відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 583090 станом на 27.02.2014 року ОСОБА_1. залишався особою, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ТОВ «Украгро-Тек».

Решта доводів касаційної скарги щодо відсутності фактичного виконання господарських операцій зі спірним контрагентом викладеного не спростовують, а зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, що у відповідності до ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 року у справі № 826/2964/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак