Справа № 826/6435/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2015 року № 826/6435/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна»
до третя особаВідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Управління Пенсійного фонду України у Печерському районі міста Києва
провизнання протиправною та скасування постанови ВП № 46559309 від 17 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Управління Пенсійного фонду України у Печерському районі міста Києва, визнання протиправною та скасування постанови ВП № 46559309 від 17.02.2015 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки вимога органу Пенсійного фонду не відповідає нормам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та не є виконавчим документом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.05.2015 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13.05.2015.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 13.05.2015 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, будь-яких письмових пояснень чи заперечень суду не надав, надав суду копії виконавчого провадження ВП № 46559309, просив суд слухати справу без представника виконавчої служби.

Представник третьої особи у судовому засіданні 13.05.2015 вказав, що позов вважає необґрунтованим, суду надав письмові заперечення, в яких, між іншого вказав, що за ТОВ «Ложістік Україна» обліковується заборгованість з фінансових санкцій та нарахованої пені, яка була включена до вимоги про сплату боргу № Ю-947, виданої 05.12.2014, просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене та не прибуття відповідача у судове засідання, в судовому засіданні 13.05.2015 суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На примусове виконання вимоги № Ю-947, виданої 05.12.2014 управлінням Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» боргу в розмірі 36 540,79 грн. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2015 ВП № 46559309.

Позивач, вважаючи зазначену постанову відповідача протиправною, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV (надалі по тексту - Закон N 606-XIV).

Згідно частини 1 статті 6 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до статті 1 Закону N 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 6 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами частини першої статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як уже зазначалося, перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, визначено частиною другою статті 17 Закону № 606-XIV. Цей перелік не є вичерпним.

Згідно з пунктом 8 цієї норми виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, є, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Отже, норма містить умову, за якої примусовому виконанню підлягають рішення, ухвалені іншими органами державної влади, у разі, коли їх виконання законом покладено на державну виконавчу службу.

Так, відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 N 2464-VI (далі по тексту - Закон N 2464-VI) вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску є виконавчим документом.

Згідно з частиною п'ятою зазначеної статті Закону N 2464-VI вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Частиною чотирнадцятою статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 N 1058-IV (далі по тексту - Закон N 1058-IV) встановлено, що рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою (виключена) і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

За змістом цієї норми у разі невиконання чи неоскарження такого рішення воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику.

Отже, у розумінні Законів України N 2464-VI N та 1058-IV вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску та рішення органу доходів і зборів (органу Пенсійного фонду) про нарахування пені або накладення штрафу є виконавчими документами, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Вищим адміністративним судом України у довідці про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби від 05.04.2012.

Як вбачається з вимоги про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014, управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва вимагає у товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» сплатити суму боргу у розмірі 36 540,79 грн., з яких 31 079,98 грн. - фінансові (штрафні) санкції, а 5 460,81 грн. - пеня.

Суду не надано доказів оскарження товариством з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» вимоги про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014, яка уповноваженою особою позивача - головним інженером Журавським отримана 16.01.2015, про що свідчить його підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення «Укрпошта».

Підстави відкриття виконавчого провадження зазначені у статті 19 Закону № 606-XIV, в якій вказано, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП № 46559309, стягувач за підписом начальника управління Аюпової Н.Г. звернувся 29.01.2015 до відповідача з відповідною заявою вих. № 1293/07 щодо відкриття виконавчого провадження за вимогою № Ю-947 від 05.12.2014 про сплату боргу.

Отже, у державного виконавця були наявні всі підстави для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні даного спору, розглянувши і оцінивши всі доводи сторін та третьої особи, з огляду на встановлені обставини, враховуючи зміст частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень та у спосіб, що встановлений нормами Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку не стягуються.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» про визнання протиправною та скасування постанови відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 46559309 від 17 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження, відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук