Справа № 826/12831/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Дієса" до Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання дій протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю"Дієса" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, в якому просив визнати дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження від 19.08.2014 ВП №44437559 протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2014 №44437559.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів від 30.05.2014 №0082 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Витвицькою Марією Володимирівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2014 ВП №44437559.

Позивач заперечуючи законність постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2014 ВП №44437559 звернувся з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Під виконавчим провадженням, в контексті статті 1 вказаного Закону, слід розуміти сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1,2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Пунктом 4 частини 2 зазначеної правової норми до виконавчих документів віднесено виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 18 вказаного Закону визначені вимоги до виконавчого документа.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Приведеній нормі кореспондують встановлені частиною 1 статті 26 цього Закону підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, за відсутності яких державний виконавець приймає виконавчий документ та відкриває виконавче провадження.

Зі змісту цієї норми слідує, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення (пункту 4 частини 1 статті 26 Закону).

Обговорюючи доводи позивача та висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем відкрито виконавче провадження усупереч приведеній нормі, колегія суддів зазначає таке.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 2 цієї норми передбачено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Як було зазначено вище, постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 19.08.2014 було відкрито виконавче провадження ВП № 44437559 з примусового виконання постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів від 20.05.2014 №0082 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так зі змісту постанови про накладення стягнень, а також витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вбачається, що ТОВ «Дієса» зареєстровано за адресою: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 45.

Місце виконання рішення, яке підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», регламентує стаття 20 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Аналіз приведеної норми свідчить про те, що у разі, якщо боржник є юридичною особою, виконання рішення може здійснюватись як за місцезнаходженням його постійно діючого органу, так і за місцезнаходженням його майна. При цьому, якщо вчинення виконавчих дій може бути здійснене декількома органами державної виконавчої служби (наприклад, у разі, якщо місцезнаходження постійно діючого органу юридичної особи - боржника та його майна відноситься до юрисдикції різних територіальних органів державної виконавчої служби), право вибору місця їх вчинення належить стягувачу.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що виконавче провадження ВП №44437559 було відкрито безпідставно, оскільки стягнення лише за місцезнаходженням постійно діючого органу боржника, може призвести до порушення права стягувача на самостійний вибір місця вчинення виконавчих дій, передбаченого частиною 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю"Дієса" до Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання дій протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, слід відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю"Дієса" до Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання дій протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.