Справа № 823/1006/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року справа № 823/1006/15

14 год. 24 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позов до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 468 від 06.04.2015 про проведення фактичної перевірки позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зі змісту наказу відповідача № 468 від 06.04.2015 вбачається, що він винесений без наявності обставин визначених у статті 80 Податкового кодексу України. Таким чином, на думку позивача, податковий орган порушив законні права та інтереси позивача, оскільки підстави для проведення перевірки не існує, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених вище та додаткових поясненнях по справі.

Від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на адміністративний позов та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець 09.09.2004, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 06 квітня 2015 року в.о. начальника державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області винесено наказ № 468 про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, згідно якого відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України призначено проведення фактичної перевірки з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог чинного законодавства; термін проведення фактичної перевірки з 07.04.2015 по 16.04.2015 (десять діб).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 проінформований про проведення фактичної перевірки шляхом особистого вручення наказу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № 468 від 06.04.2015.

Позивач не погоджуючись з наказом № 468 від 06.04.2015 та вважаючи його протиправним звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

При перевірці правильності проведення фактичної перевірки позивача та підстави її проведення, суд зазначає, що відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію заявника, суд враховує, що відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Вказаний перелік обставин для призначення перевірки є імперативним, і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, судом встановлено, що лише за умови наявності вищезазначених підстав контролюючий орган вправі призначити фактичну перевірку платника податків.

Натомість, як вбачається з оскаржуваного наказу в.о. начальника державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № 468 від 06.04.2015 проведення фактичної перевірки призначено у зв'язку з отриманням інформації про можливе ухилення від оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. Разом з цим, контролюючим органом доказів отримання інформації, яка б свідчила про можливе ухилення позивача від оподаткування суду не надано, а тому суд вважає, що у відповідача відсутні були підстави для винесення оскаржуваного наказу про призначення фактичної перевірки позивача з цих підстав.

Відповідно до п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пункт 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України передбачає, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, оскільки п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України зокрема визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, то суд приходить до висновку, що ДПІ у м. Черкасах під час судового розгляду справи не було належним чином доведено та не було надано докази, які б підтвердили наявність підстав для проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Суд зауважує, що листом Державної податкової адміністрації України від 28.01.2011 № 2337/7/23-7017/125 визначено окремі питання проведення фактичних перевірок.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктом 80.2 статті 80.

При цьому в наказі рекомендується враховувати обов'язкові реквізити, передбачені для направлення на проведення перевірки згідно з пунктом 81.1 статті 81 Кодексу. Такий наказ складається окремо на кожного суб'єкта господарювання з врахуванням (зазначенням переліку) його господарських об'єктів (у разі наявності), які підлягають перевірці, з зазначенням посад та прізвищ посадових осіб, які проводитимуть перевірку.

Одночасно слід зазначити, що на відміну від наказу на проведення перевірки, направлення з зазначенням реквізитів, передбачених абзацом першим пункту 81.1 статті 81 Кодексу, складається окремо по кожному суб'єкту чи об'єкту, який підлягає перевірці згідно наказу, а також окремо на кожного перевіряючого.

Як встановлено судом, позивач здійснює свою господарську діяльність на 17-ти об'єктах оподаткування, однак в оскаржуваному наказі від 06.04.2015 № 468 не зазначено переліку господарських об'єктів. Крім того, відповідачем не надано суду направлення з зазначенням реквізитів, передбачених абзацом першим пункту 81.1 статті 81 Кодексу, які були складені окремо по кожному об'єкту оподаткування позивача, а також окремо на кожного перевіряючого.

Твердження представника відповідача, викладене в письмових запереченнях по справі, про те, що фактичний допуску перевіряючих до перевірки позивача на підставі спірного наказу, унеможливлює його подальше оскарження, судом не береться до уваги та є необґрунтованим, оскільки судом встановлено, що державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області 20.04.2015 року зверталась до Черкаського окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (справа №823/1004/15). Підставою для звернення з даним поданням слугував факт відмови фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 від проведення фактичної перевірки, у звязку з чим, рішенням в.о. начальника ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 17.04.2015 №52/23-01-17-0225 застосовано умовний адміністративний арешт майна (всього рухомого та нерухомого) платника податків.

Таким чином, судом встановлено, що факт допуску посадових осіб відповідача до проведення перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 не відбувся, а тому посилання представника відповідача на втрату чинності наказу його фактичним виконанням не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд визнає наказ державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 06 квітня 2015 року № 468 таким, що не відповідає вимогам чинного податкового законодавства, та таким, що є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № 468 від 06.04.2015 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3».

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп., відповідно до квитанції № 0.0.376683635.1 від 21.04.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текст рішення складено у повному обсязі 26 травня 2015 року