Справа № 9101/133844/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2012 р. справа № 2а-0870/2003/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Хімішкіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-0870/2003/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці про визнання неправомірними дій, визнання протиправними та скасування рішень про визначення митної вартості товарів, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року позов ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" задоволено в частині визнання протиправними та скасування винесених Запорізькою митницею відносно позивача рішення від 20.04.2010 року №112000006/2010/000383/1 про визначення митної вартості товарів за шостим методом, та рішення від 22.04.2010 року №112000006/2010/000400/1 про визначення митної вартості товарів за третім методом, а в частині вимог позивача про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у прийнятті ввізних митних декларацій №112030000/2010/009949 від 20.04.2010 року, № 112030000/2010/010065 від 21.04.2010 року та відмови у митному оформленні товару за першим методом, судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням Запорізька митниця подала апеляційну скаргу про скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та просила ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував, просив у позові відмовити. Зазначив, що при здійсненні контролю за визначенням митної вартості товару у митного органу виник сумнів щодо заявлених відомостей про митну вартість товару: рівень митної вартості таких товарів у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби (надалі ЄАІС Держмитслужби) був вищім, ніж митна вартість, заявлена декларантом. Додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, які митним органом запропоновано було надати під час консультацій, декларантом не надано. У звязку з цим відповідачем здійснено митну оцінку товару. При визначенні митної вартості товару використовувалась цінова інформація, наявна у ЄАІС Держмитслужби, та застосована митна вартість товару, ввезеного на аналогічних умовах поставки, схожої якості.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що для проведення митного оформлення продукції, придбаної за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року, а саме: тиксотропного вогнетривкого бетону упакованих у біг-бегах на деревяних піддонах, країни виробництва DE, до Запорізької митниці 20.04.2010 року була подана вантажна митна декларація № 112030000/2010/009949 (форма МД-2), в якій у графі 43 - зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, а в графі 47 зазначено платіж ввізного мита -15684,53 грн. коп. та ПДВ 65875,03 грн. Згідно доповнення до вантажної митної декларації № 112030000/2010/009949 (форма МД-6) відправником товару зазначено: "Dalmond Trade House Limited" 33 Klimentos Str., Forth Floor, office 402, P.C.1061, Nicosia, Кіпр. При поданні зазначеної ВМД позивачем задекларовані наступні документи: зовнішньоекономічний Контракт купівлі-продажу №DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008, специфікація №21 від 01.03.2010, інвойс/рахунок №-049-08/-80042835 від 11.03.2010, сертифікат виробника по стандарту EN 10204-2.2. без номеру від 10.03.2010, сертифікат про походження товару №А 687687 від 01.03.2010, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR А № 0013002 від 12.03.2010, калькуляція на транспортування №121-110 від 24.03.2010, зовнішньоекономічна декларація № 10DE96E6 від 12.03.2010, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6). Разом з ВМД позивачем також подана декларація митної вартості товару ф.ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі ст.ст.266, 267 Митного кодексу України, тобто за ціною угоди щодо товару, який імпортовано.

У звязку із сумнівами щодо митної вартості товару, відповідачем від декларанта додатково було витребувано: договір з третіми особами, що повязаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних (посередницьких) послуг, повязаних з виконанням умов договору (контракту); відповідну бухгалтерську документацію; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару; калькуляцію фірми виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформацію зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та/або сировини. Проте, зазначені документи декларантом не були надані, з зазначенням у ДМВ-1 20.04.2010 р. про те, що документи подати неможливо.

За результатом розгляду поданої позивачем ВМД № 112030000/2010/009949 з відповідними документами, митним органом 20.04.2010 року було прийнято рішення № 112000006/2010/000383/1 про визначення митної вартості товару за шостим методом. У графі 33 зазначеного рішення про визначення митної вартості товару від 20.04.2010 № 112000006/2010/000383/1, митним органом зазначено: "наявна у митного органу інформація про вартість операції з подібними та аналогічними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього".

21.04.2010 року ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" подав до Запорізької митниці вантажну митну декларацію № 112030000/2010/010065 (форма МД-2) для проведення митного оформлення поставленого за зовнішньоекономічним контрактом № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року тиксотропного вогнетривкого бетону для футеровки сталеплавильних ковшів DALCAST APV-90H/G упакованого у 30 біг-бегів на 30 деревяних піддонах, країни виробництва DE. У графі 43 зазначеної ВМД позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, а в графі 47 "Нарахування мита та митних платежів" декларації зазначено платіж ввізного мита 24745,69 грн. та ПДВ 103931,90 грн.

При подачі зазначеної ВМД позивачем також задекларовані наступні документи: зовнішньоекономічний договір №-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 р., специфікація № 20, інвойс/рахунок №-049-08/-80042809 від 09.03.2010, сертифікат про походження товару № 038456 від 01.02.2010, пакувальний лист № НОМЕР_2 від 09.03.2010, сертифікат якості № 04111011/10 та № 04121011/10 від 08.03.2010, накладна № 03452 від 09.03.2010, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6). Крім того, разом з ВМД позивачем подана декларація митної вартості товару ф.ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі ст.ст.266, 267 Митного кодексу України, тобто за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

На вимогу Запорізької митниці додатково надати: договір з третіми особами, що повязаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних (посередницьких) послуг, повязаних з виконанням умов договору (контракту); відповідну бухгалтерську документацію; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару; калькуляцію фірми виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; відомості про якісні характеристики товару; інформацію зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та/або сировини декларант позивача письмово 21.04.2010 р. у ДМВ-1 зазначив про неможливість подати витребувані документи.

З урахуванням ненадання декларантом додатково витребуваних документів до поданої 21.04.2010 року ВМД № 112030000/2010/010065 (форма МД-2), митним органом 22.04.2010 року прийнято рішення № 112000006/2010/000400/1 про визначення митної вартості товару за третім методом. У графі 33 зазначеного рішення про визначення митної вартості товару від 22.04.2010 № 112000006/2010/000400/1, митним органом зазначено: "наявна у митного органу інформація про вартість операції з подібними та аналогічними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього".

В частині відмови у задоволенні вимог позивача, рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому відповідно до вимог ст.195 КАСУ судова колегія визнає за можливе не обговорювати в цій частині судове рішення, та залишити його без змін в частині, що стосується необґрунтованих вимог позивача про протиправність дій митниці при відмові у митному оформленні товару.

Переглядаючи в апеляційному порядку судове рішення в оскаржуваній частині, судова колегія приймає до уваги предмет спору та характер спірних правовідносин, які виникли між ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" та Запорізькою митницею у звязку розмитненням продукції, що була отримана позивачем від "Dalmond Trade House Limited" за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року та Доповненням до Контракту купівлі-продажу №-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 р., за умовами яких, позивач купує вогнетривку продукцію з країн походження товару Германія та/або Словакія (п.1.2 контракту), в асортименті передбаченому у Додатках до цього контракту (п.1.1) якого, якими також визначено кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки вогнетривкої продукції, а валютою Контракту є Євро (п.7.2.). Згідно п.9.3. цього Контракту, продавець інформує покупця про відвантаження товару впродовж 2 (двох) робочих днів з моменту здачі товару перевізнику, а відповідно до статті 10 Контракту, продавець оформлює та передає покупцю разом з товаром наступні документи: комплект товарно-транспортних накладних CMR (або залізнична накладна (railway bill); пакувальні листи; сертифікати якості заводу-виготовлювача; сертифікат походження товару; рахунки (інвойси) на відвантажений товар з зазначенням номеру Контракту, реєстраційного номеру автомашини (або номеру вагону), ваги нетто, ціни та вартості товару; копію експортної вантажної митної декларації. Пунктом 11.1. Контракту визначено, що оплата 100% вартості кожної поставленої партії товару повинна бути здійснена впродовж 30 банківських днів з дати постачання.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" виходив з того, що позивачем були надані до митного органу всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартістю операції), а митним органом не проводилися консультації з позивачем.

Вважаючи вимоги позивача обґрунтованими в частині протиправності прийнятих Запорізькою митницею рішень від 20.04.2010 року №112000006/2010/000383/1 про визначення митної вартості товарів за шостим методом, та від 22.04.2010 року №112000006/2010/000400/1 про визначення митної вартості товарів за третім методом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правильно було визначено вартість товару у ВМД №112030000/2010/009949 та у ВМД №112030000/2010/010065 (якщо вираховувати вартість одиниці товару у національній валюті України), а відповідачем не доведено у суді документально, що позивачем митна вартість наведеного вище товару не може бути визначена за 1методом згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу.

Такі висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що в листах Державної митної служби України від 12.06.2011 №11.1/2-18/9186ДСК та від 12.07.2011 №11.1/2-18/10173ДСК, наданих відповідачем на виконання вимоги суду про витребування витягів з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби стосовно "цінової інформації при визначенні митної вартості", міститься інформація щодо ВМД, оформлених в режимі ІМ40, за період з 20.01.2010 по 22.04.2011, особливості переміщення "Інше", код товару НОМЕР_3, код країни походження 276 (DE, Німеччина). При цьому, в цих листах відсутня будь-яка інформація про суму вартості товару за одиницю в EUR, а зазначено лише про: вагу нетто, фактурну вартість, митну вартість, дату та час оформлення ВМД, методувизначення митної вартості, курс долара США, дату курсу.

При цьому, суд першої інстанції визнав недоведеним відповідачем того, що сума вартості за одиницю в EUR товару, зазначеного позивачем у ВМД №112030000/2010/009949 та у ВМД №112030000/2010/010065, відрізняється від суми вартості за одиницю в EUR товару, зазначеного у інформації Державної митної служби України, оскільки в поданних ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" зазначалася вартість за одиницю товару як в Євро так і в національній валюті України, а саме: у ВМД № 112030000/2010/009949 (форма МД-2) позивачем зазначалася вартість - 1,41 EUR за одиницю товару (300219,15 грн. (ціна товару) : 20000 кг. (нетто) : 10,646069 EUR (курс валюти), що складає вартість одиниці товару у національній валюті України 15,01 грн.; а у ВМД №112030000/2010/010065 позивачем зазначалась вартість - 1,52 EUR за одиницю товару (494913 грн. 83 коп. (ціна товару) : 30523 кг. (нетто) : 10,688464 EUR (курс валюти), що складає вартість одиниці товару у національній валюті України 16,22 грн.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у митного органу підстав для визначення митної вартості тиксотропного вогнетривкого бетону Рішенням № 112000006/2010/000383/1 від 20.04.2010 р., яким застосовано шостий метод та вказано 1,63 EUR за одиницю товару, та для тиксотропного вогнетривкого бетону для футеровки сталеплавильних ковшів Рішенням № 112000006/2010/000400/1 від 22.04.2010 р., яким вказано вартість за одиницю товару - 1,77 EUR.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна", виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо правильності визначення митної вартості товару, яка позивачем зазначалася за основним методом (першим) митної вартості за ціною угоди, а відповідачем митна вартість цього ж товару, у звязку з ненаданням позивачем за вимогою митниці додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, була визначена по ВМД № 112030000/2010/009949 - за шостим (резервним) методом; а по ВМД №112030000/2010/010065 за третім методом.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулювались Митним Кодексом України, що був чинним до 01.06.2012 р., і у ст.264 МК України якого було встановлено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. N1766) на час виникнення спірних правовідносин передбачалося, що декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання.

Тобто, за наявності сумніву щодо заявленої митної вартості товару, відповідач мав право запропонувати декларанту надати додаткові документи, що у даному випадку і відбулося. Додаткові документи, які було витребувано митницею у позивача, входять до переліку, що міститься у п.11 Порядку, і це було обумовлено даними цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, з урахуванням яких відповідач встановив, що визначена позивачем в деклараціях митна вартість товару є нижчою ціною.

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, 5 ст.3 Митного кодексу України порядок переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов'язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Митного кодексу України безпосереднє керівництво митною справою покладається на спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади в галузі митної справи.

Тобто, відповідач у справі субєкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції відносно декларантів - юридичних чи фізичних осіб, інших субєктів, які здійснюють декларування або перевезення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Колегія суддів вважає, що визначаючи позивачу митну вартості товарів за шостим методом у рішенні від 20.04.2010 року №112000006/2010/000383/1, та за третім методом про у рішенні від 22.04.2010 року №112000006/2010/000400/1, Запорізька митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Статтею 70 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Операції митного оформлення, порядок їх здійснення, а також форми митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 72 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

Тобто, особи, які переміщують товари через митний кордон України зобовязані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766 затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, яким визначено, що визначення митної вартості сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень МК України та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 267 Митного кодексу України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1.

Для заявлення митної вартості товарів, визначеної із застосуванням одного з передбачених статтями 268 - 273 Митного кодексу України методів визначення такої вартості: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, на основі додавання вартості (обчислена вартість) та резервного подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 2.

Згідно п.7 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобовязаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Як зазначалося вище по тексту постанови апеляційного суду, позивачем для проведення митного оформлення продукції придбаної за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року, до Запорізької митниці

- разом з ВМД № 112030000/2010/009949 (форма МД-2) 20.04.2010 року були надані документи: зовнішньоекономічний договір №-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 р., доповнення до вантажної митної декларації № 112030000/2010/009949 (форма МД-6) де відправником товару зазначено: "Dalmond Trade House Limited" 33 Klimentos Str., Forth Floor, office 402, P.C.1061, Nicosia, Кіпр, зовнішньоекономічний Контракт купівлі-продажу №DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 р., специфікація №21 від 01.03.2010, інвойс/рахунок №-049-08/-80042835 від 11.03.2010 р., сертифікат виробника по стандарту EN 10204-2.2. без номеру від 10.03.2010 р., сертифікат про походження товару №А 687687 від 01.03.2010 р., міжнародна товарно-транспортна накладна CMR А № 0013002 від 12.03.2010 р., калькуляція на транспортування №121-110 від 24.03.2010 р., зовнішньоекономічна декларація № 10DE96E6 від 12.03.2010 р., декларація митної вартості товару ф.ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем за ціною угоди щодо товару, який імпортовано;

- а разом з ВМД № 112030000/2010/010065 (форма МД-2) 21.04.2010 року були надані документи: зовнішньоекономічний договір №-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 р., специфікація № 20, інвойс/рахунок №-049-08/-80042809 від 09.03.2010 р., сертифікат про походження товару № 038456 від 01.02.2010 р., пакувальний лист № НОМЕР_2 від 09.03.2010 р., сертифікат якості № 04111011/10 та № 04121011/10 від 08.03.2010, накладна № 03452 від 09.03.2010 р., та декларація митної вартості товару ф.ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Дослідивши наведені вище документи, судовою колегією встановлено, що надані позивачем до митного органу документи не містять достатньої необхідної інформації, яка б підтверджувала реальну та обґрунтовану вартість товару, що поставлявся за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року.

Судова колегія вважає, що у даному випадку, у митного органу при оформленні спірного товару обгрунтовано виник сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки за даними цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи ціна вказаного позивачем у ВМД товару була значно вища ніж ним задекларована, а саме: заявлена позивачем митна вартість ввезеного товару по ВМД № 112030000/2010/009949 від 20.04.2010 року у розмірі 1,89 ам.дол/кг, значно відрізнялася від мінімальної митної вартості зазначеної в ЄАІС, яка складала 2,189 ам.дол/кг, а заявлена позивачем митна вартість ввезеного товару по ВМД № 112030000/2010/010065 від 21.04.2010 року у розмірі 2,04 ам.дол/кг, значно відрізнялася від мінімальної митної вартості зазначеної в ЄАІС, яка складала 2,36 ам.дол/кг. Відповідно, у митного органу були усі обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

Відповідно до положень ч.1 ст.267 Митного кодексу України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною третьою ст.260 Митного кодексу передбачено, що при визначенні митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості

Отже, з урахуванням фактичних обставин купівлі позивачем товару, виробником якого є "Dalmond Feuerfest Siegburg GmbH & Co.KG", країна виробництва DE, країна походження Германія та/або Словакія, а також з огляду на обєктивно існуючу і підтверджену ціновою інформацією на товар в ЄАІС, судова колегія визнає, що при витребуванні у позивача додаткових документів, митниця діяла відповідно Порядку №1766 та норм митного законодавства.

При цьому судова колегія зазначає, що для перевірки заявленої позивачем митної вартості товару і її відповідності до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, відповідачем були витребувані додатково лише ті документи, які посадові особи відповідно до п.11 Порядку №1766 мають право вимагати у декларанта, та ті, що дійсно мали підтвердити заявлену митну вартість оцінюваних товарів. Тобто, відповідач у даному випадку діяв відповідно до наданих йому повноважень та в порядку, встановленого законом.

До того ж, витребувавши у декларанта додатково документи задля встановлення реальної та обєктивної митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідач тим самим надавав позивачу можливість підтвердити заявлену ним митну вартість товару, чи відкорегувати митну вартість цього товару. Таким чином, відповідач діючи на виконання покладених на нього повноважень по здійсненню контролю за правильністю визначення митної вартості товарів згідно з положеннями Митного кодексу України, не порушив при цьому будь яким чином прав позивача.

Оскільки інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено, судова колегія не вбачає будь-яких порушень з боку митного органу під час використання наданого йому права упевнитися в достовірності заявленої позивачем в декларації митної вартості товару, та під час проведення процедури узгодження митної вартості товару і консультацій з декларантом задля обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу

Судовою колегією встановлено та позивачем не заперечується, що декларант фактично відмовився використати надану митницею можливість підтвердити заявлену ним митну вартість чи узгодити з митницею митну вартість спірного товару. При цьому, позивач не надав ні до митного органу ні до суду будь-яких належних обґрунтувань та не мотивував підстави про неможливість надання додаткових документів.

Звертає на себе увагу також той факт, що після визначення рішенням відповідача митної вартості товару, позивач не скористувався визначеним ст.264 МК правом заявити про свою незгоду з визначеною відповідачем митною вартістю та звернутися з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку.

Тобто, позивач маючи можливість відстояти заявлену ним у ВМД митну вартість товарів, не використав її, а погодився з визначеною митницею митною вартістю товару на момент його митного оформлення, сплатив податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з визначеною митним органом митною вартістю цих товарів, і саме у зв'язку з цим, товар був випущений у вільний обіг і знятий з митного контролю.

Звертаючись до суду та під час судового розгляду вимог позивача, останій ніяким чином не мотивував своє погодження на час митного оформлення товару з визначеною відповідачем його митною вартістю, та не обгрунтував відсутність з його боку заяви про незгоду і прохання випуску товару у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку. А заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач наполягає лише на необгрунтованності вимог митного органу надати додатково документи, та на безпідставності тверджень відповідача про підтвердження митної вартості товару саме бухгалтерськими документами про факт оплати, оскільки за умовами договору оплата позивачем мала бути проведена на протязі 30 днів з дати поставки товару, а за змісто ст.259 МК факт оплати товару до моменту його декларування не впливає на можливість визначення та обрахування заявленої митної вартості.

У зв'язку з зазначеними у попередньому абзаці обставинами, судова колегія звертає увагу на те, що позивач на підтвердження реальності та об'єктивності заявленої ним 20.04.2010 р. та 21.04.2010 р. митної вартості товарів до суду першої та апеляційної інстанцій так і не надав будь-яких документальних підтверджень про те, що контракна вартість заявленого до розмитнення 20.04.2010 р. та 21.04.2010 р. є дійсно та, яка заявлялася ним первісно у ввізних митних деклараціях № 112030000/2010/009949 та № 112030000/2010/010065, у зв'язку з чим судова колегія не бере до уваги вищезазначені доводи заперечень позивача щодо умов контракту по оплаті товару після його поставки.

Посилання позивача на те, що факт оплати товару не впливає на визначення митної вартості товару є помилковим розумінням положень ст.259 МК, та суперечить приписам ст.267 Митного кодексу, якою саме і встановлюються правила визначення митної вартості за першим методом, та частиною другою якої чітко встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Оскільки позивач пред'являючи для проведення митного оформлення продукцію, що придбана ним за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року, визначав митну вартість товару як в ВМД № 112030000/2010/009949 так і в ВМД № 112030000/2010/010065 саме за першим методом, передбаченим ст.267 Митного кодексу, яка крім вищенаведеного також вимагає від декларанта використання об'єктивних відомостей, які піддаються обчисленню та підтверджуються документально, судова колегія вважає достатньо зрозумілими та обгрунтованими вимоги митного органу до позивача про необхідність надати додаткові документи, які б дозволили митному органу з'ясувати ціну товару, що фактично була сплачена та підлягає сплаті позивачем на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб, з урахуванням положень ч.2 ст.267 Митного кодексу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми та фактичні обставини у цій справі, судова колегія дійшла висновку, що відповідач по справі обгрунтовано не визнав за можливе здійснити 20.04.2010 р. та 21.04.2010 р. митне оформлення придбаної позивачем за контрактом № DTH-049-08/НОМЕР_1 від 21.01.2008 року продукції саме за першим методом з підстав ненадання позивачем належних документів, що віддповідали б вимогам ст.264 та ст.267 Митного кодексу.

Перевіряючи правомірність застосування відповідачем шостого (резервного методу) визначення митної вартості товарів по ВМД №112030000/2010/009949, та третього методу по ВМД №112030000/2010/010065, колегія дослідила фактичні обставини по спірним у цій справі правовідносинам, та співпоставивши ці обставини з умовами, що наведені у ст.264, ст.266, та ст.267-272 Митного кодексу, дійшла висновку про відсутність у митного органу правових підстав та передбачених для цього умов для застосування з першого по пятий метод - по ВМД №112030000/2010/009949, та про відсутність правових підстав для застосування з першого і другого методів по ВМД №112030000/2010/010065

Зокрема, перший метод не міг бути застосований відповідачем у звязку з не підтвердженням документально обєктивності викостаних позивачем відомостей, другий метод не підлягав застосуванню у спірних правовідносиних через відсутність у митного органу та декларанта інформації про вартість операції з ідентичними товарами, які продавалися на експрт в Україну і час експорту яких збігався б з часом експорту оцінюваних у даних випадках товарів, або був максимально наближеним до нього. Відповідно третій метод (стосовно ВМД №112030000/2010/009949) не міг бути застосований через відсутність у митного органу та декларанта інформації про вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, а четвертий та пятий методи не підлягали застосуванню до спірних правовідносин у звязку з відсутністю документально підтвердженої необхідної цінової інформації.

При цьому колегія суддів зазначає, що при митному оформленні товару за скоригованою вартістю декларант у ВМД №112030000/2010/010065 зазначив третій метод, а у ВМД №112030000/2010/009949 вказав шостий метод, відповідач самостійно вказав обґрунтування неможливості застосування попередніх методів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про визначення митної оцінки товару, Запорізька митниця у даному випадку діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення у цій справі було неправильно застосовано норми матеріального права, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення вимог позивача про визнання протиправними та скасовування рішень Запорізької митниці від 20.04.2010 року №112000006/2010/000383/1 про визначення митної вартості товарів за шостим методом, та рішення від 22.04.2010 року №112000006/2010/000400/1 про визначення митної вартості товарів за третім методом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 та п.4 ч.1 ст.202 КАСУ суд апеляційної інстанції має право частково скасувати судове рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, та ухвалити нове рішення, в даному випадку про відмову в задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна"

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці щодо визнання протиправними та скасування винесених Запорізькою митницею рішення від 20.04.2010 року №112000006/2010/000383/1 про визначення митної вартості товарів за шостим методом та рішення від 22.04.2010 року №112000006/2010/000400/1 про визначення митної вартості товарів за третім методом відмовити.

В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов