Справа № 816/5072/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р.Справа № 816/5072/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., Федоренко І.М.

представника позивача Коломієць Є.Є.

представника відповідача Прокопчук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. по справі № 816/5072/14

за позовом Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс"

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

16 лютого 2015 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Приватне багатопрофільне підприємство "Технікс" у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати в повному обсязі, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи та надання невірної оцінки доказам по справі. Вказує, що реальність угод, укладених між позивачем та його контрагентами ТОВ "Київконсалт", ТОВ "Баланар", ТОВ "Систем Енерджи Нью", ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" підтверджується крім іншого платіжними дорученнями та банківськими виписками, які містять відомості про оплату, в додатках до договорів оренди визначено вартість наданих послуг, отже розрахунок ціни договорів є зрозумілим, орендоване у ТОВ "Київконсалт", ТОВ "Баланар", ТОВ "Систем Енерджи Нью", ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" було використане у господарській діяльності позивача, про що було надано письмові пояснення до суду першої інстанції. Щодо транспортування орендованого обладнання, позивач вказує, що не мав такого зобов'язання, за умовами договорів переміщення таких товарів у просторі здійснювалось силами та засобами контрагентів ПБП "Технікс".

Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області у письмових запереченнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив у клопотанні розгляд справи відкласти у зв'язку з хворобою представника Коломійця Є.Є.

Враховуючи, що двічі слухання справи відкладалось за аналогічними клопотаннями представника позивача, а також той факт, що відповідно до довіреності №5 від 24.03.2014 року (т. 1 а.с.22) право представляти інтереси позивача надано двом представникам - Коломійцю Є.Є. та Канівець Н.М., яка також в судове засідання не з'явилась, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у м. Полтаві проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПБП "Технікс" з питань взаємовідносин з ТОВ "Київконсалт" за червень 2014 року, з ТОВ "НВП Техімпульс" за квітень 2014 року, з ТОВ "Баланар" за травень 2014 року, з ТОВ "Інформер торг" 3 за березень, квітень 2014 року, з ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" за лютий, березень, квітень 2014 року, з ТОВ "Систем Енерджи Нью", за березень, травень, липень 2013 року.

08 жовтня 2014 року за результатами перевірки складено акт №5530/16-01-22-02/31174870 (далі - Акт перевірки), в якому встановлено порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження зобов'язання зі сплати податку на додану вартість загалом у розмірі 8374 982 грн. (т. 1, а.с. 25-79).

05 листопада 2014 року на підставі зазначеного Акта перевірки ДПІ у м. Полтаві сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом у розмірі 12 562 473 грн., в тому числі: 8 374 982 грн. - основний платіж, 4 187 491 грн. - штрафні (фінансові) санкції) (т. 1, а.с. 24).

Відмовляючи в задоволенні позову Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс", суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено у повній мірі правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 05.11.2014 року №, а дії податкового органу по проведенню перевірки, оформленню Акта від 08.10.2014 року №5530/16-01-22-02/31174870 та внесенню до АІС "Податковий блок" "Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" відповідних відомостей вчинені в межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (ПК України) встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України , датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вимоги щодо оформлення податкової накладної передбачено п.201.1 ст. 201 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" №10 укладено договір від 29.04.2013 про надання послуги установкою насосною (т. 1, а.с. 212); 01.01.2013 року укладено договір оренди обладнання №01/01-2013 з ТОВ "Систем Енерджи Нью", до матеріалів справи надано перелік виробничого обладнання, переданого в оренду (т. 2, а.с. 1-5); 06.05.2014 року укладено договір оренди обладнання №06/05-2014 з ТОВ "Баланар", складено перелік виробничого обладнання, переданого в оренду (т. 2, а.с. 29-33, 43-46, 51); 30.04.2014 року укладено договір оренди обладнання №30/04-2014 з ТОВ "Київконсалт", складено перелік виробничого обладнання, переданого в оренду (т. 2, а.с. 55-60, 65-66).

За умовами вказаних вище договорів, ТОВ "Систем Енерджи Нью", ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД", ТОВ "Баланар", ТОВ "Київконсалт" мали надати ПБП "Технікс" в оренду обладнання, а саме: овершот, труболовку, фрез, труби бурильні, верхній привід, телеметричну безкабельну систему, долото, жолоб зливний, ємності, гвинтовий вибійний двигун, опорно-центруючі елементи бурильні.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту у березні, травні, липні 2013 та лютому, квітні, травні 2014 року позивач надав копії податкових накладних від 28.02.2013 №№16, 15, від 15.02.2013 №12, від 21.02.2013 №14, від 19.02.2013 №13, від 24.02.2014 №15, від 10.02.2014 №9 /т. І, а.с. 218-224/, від 16.05.2013 №22, від 20.03.2013 №№31, 62, від 14.02.2013 №60, від 19.07.2013 №101, від 15.07.2013 №№100, 83, 82, від 17.05.2013 №№24, 23 /т. ІІ, а. с. 18-28/, від 31.05.2014 №№14, 15, 16, від 31.05.2014 №13 /т. ІІ, а. с. 40-42, 53/, від 06.06.2014 №2501, від 11.06.2014 №№5001, 5002, від 13.06.2014 №6001, від 16.06.2014 №7503, від 17.06.2014 №8001, від 19.06.2014 №9001, від 20.06.2014 №9501, від 23.06.2014 №11001, від 25.06.2014 №12001, від 27.06.2014 №13001 /т. ІІ, а. с. 76-86/.

В матеріалах справи наявні також копії актів приймання-передач і обладнання та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) (т. І, а.с. 213-217, т. ІІ, а. с. 6-17, 34-39, 52, 54, 68-75), однак вони не в повній мірі розкривають зміст господарських операцій з надання в оренду виробничного обладнання, а тому не вважаються достовірним підтвердженням реальності господарських операцій.

Позивачем також не було надано доказів взяття на облік орендованого обладнання.

Так, відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за №893/4186, для узагальнення інформації про наявність і рух цінностей, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об'єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі) призначені позабалансові рахунки класу "0".

Облік отриманих в оренду активів здійснюється за видами активів.

Прийняті в оперативну оренду основні засоби і нематеріальні активи зараховуються на позабалансовий рахунок 01 "Орендовані необоротні активи" за балансовою (залишковою) і первісною вартістю орендодавця, що зазначається в договорі операційної оренди.

Збільшення залишку рахунку 01 "Орендовані необоротні активи" відбувається при прийнятті на облік основних засобів, нематеріальних активів, та інших необоротних активів, що отримані в оперативну оренду, зменшення - при їх поверненні орендодавцю та у випадках перенесення заборгованості перед орендодавцем за орендовані необоротні активи на баланс.

Аналітичний облік орендованих необоротних активів ведеться за видами активів.

При цьому, абзацом шостим розділу І вказаної Інструкції передбачено, що ведення рахунків класу 0 є обов'язковим для всіх підприємств.

Таким чином, позивач, у разі отримання в оренду виробничого обладнання, мав зарахувати таке обладнання на позабалансовий рахунок 01 "Орендовані необоротні активи" за балансовою (залишковою) і первісною вартістю орендодавця, що зазначається в договорі оренди.

Однак, в матеріалах справи наявна лише оборотно-сальдова відомість про по рахунку "01" про взяття на облік тільки бурової установки (т. І, а.с. 157).

За відсутності належних документальних доказів на підтвердження факту отримання виробничого обладнання в оренду та постановки його на облік, відсутні підстави вважати, що таке обладнання було передано позивачу.

Крім того, позивачем не надано доказів використання у своїй господарській діяльності орендованого у ТОВ "Київконсалт", ТОВ "Баланар", ТОВ "Систем Енерджи Нью", ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" обладнання.

При цьому, залучені до матеріалів копії договору на виконання робіт з капітального ремонту свердловини, укладеного з ТОВ "Карпатигаз" та додатків до нього (т. І, а.с. 166-211), колегія суддів не вважає достовірними доказами, оскільки останні не містять жодних відомостей про використання конкретних видів чи одиниць обладнання, про оренду якого з ТОВ "Систем Енерджи Нью", ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД", ТОВ "Баланар", ТОВ "Київконсалт" укладено договори.

Щодо посилань позивача у апеляційній скарзі на той факт, що транспортування орендованого обладнання здійснювалось силами та засобами контрагентів, а позивач не був наділений таким обов'язком, колегія суддів зазначає, що згідно повідомлення УДАІ УМВС України в Полтавській області від 05.02.2015 вих. №11/6-634, дозволи на участь у дорожньому русі транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують нормативні, ТОВ "Київконсалт" та ТОВ "Баланар" не видавались (т. 4, а.с. 177). Вказаний факт, а також ті обставини, що у позивача відсутні будь-які докази на підтвердження транспортування товарів, свідчать на користь того, що орендовані позивачем товари взагалі не переміщувались у просторі. Відсутність у ПБП "Технікс" зобов'язань з транспортування таких товарно-матеріальних цінностей зазначених обставин не змінює.

Що стосується посилань позивача у апеляційній скарзі на те, що реальність угод, укладених з контрагентами ТОВ "Київконсалт", ТОВ "Баланар", ТОВ "Систем Енерджи Нью", ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" підтверджується крім іншого платіжними дорученнями та банківськими виписками, які містять відомості про оплату, колегія суддів зазначає наступне. Факт перерахування коштів не є безумовним підтвердженням реальності господарських операцій, не свідчить на користь виконання сторонами договірних зобов'язань в повному обсязі. В сукупності з іншими доказами по справі, з яких не вбачається ані підтвердження факту транспортування товару, ані його відображення у обліку підприємства позивача, факт оплати не змінює висновку про те, що фактично господарські операції за угодами з вказаними вище контрагентами не створюють для ПБП "Технікс" наслідків, передбачених Податковим кодексом України в частині формування податкового кредиту.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, вчинених під час перевірки та оформлення акта від 08.10.2014 №5530/16-01-22-02/31174870 стосовно ПБП "Технікс" () по взаємовідносинах з ТОВ "Київконсалт" за червень 2014 року, з ТОВ "НВП Техоімпульс" за квітень 2014 року, з ТОВ "Баланар" за травень 2014 року, з ТОВ "Інформер торг" 3 за березень, квітень 2014 року, з ТОВ "ПП "Велнадрасервіс ЛТД" за лютий, березень, квітень 2014 року, з ТОВ "Систем Енерджи Нью", за березень, травень, липень 2013 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. А відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірок), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулось допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

В даній справі спірну перевірку проведено відповідно до наказу від 24.09.2014 року №2080 та направлення від 25.09.2014 року №1415у, які вручено уповноваженому представнику підприємства. Останнім, в свою чергу, посадових осіб ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Сумській області до проведення перевірки допущено, що підтверджується актом перевірки № 5530/16-01-22-02/31174870 від 08.10.2014 року та по суті позивачем не заперечується.

Таким чином, правові наслідки оспорюваних дій в наведеному випадку є вичерпаними, їх оскарження не сприяє відновленню порушених прав підприємства, що, відповідно, виключає можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, що виразились у внесенні до АІС "Податковий блок" "Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" коригування показників податкового кредиту ПБП "Технікс" з податку на додану вартість на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 08.10.2014 №5530/16-01-22-02/31174870; зобов'язання поновити в автоматизованій системі "Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" показники податкової звітності ПБП "Технікс" (податковий номер 31174870), виключені на підставі акта від 08.10.2014 №5530/16-01-22-02/31174870; зобов'язання вилучити з АІС "Податковий блок" "Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" інформацію про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПБП "Технікс", оформлені актом від 08.10.2014 №5530/16-01-22-02/31174870; зобов'язання відновити в АІС "Податковий блок" "Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" дані податкової звітності ПБП "Технікс" шляхом внесення до них даних, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість ПБП "Технікс" за період з 01.03.2013 по 31.06.2014, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Внесення контролюючим органом до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення перевірки підприємства позивача є лише службовою діяльністю працівників ДПІ з виконання обов'язків зі збирання доказової інформації про наявність чи відсутність документального підтвердження господарських операцій. Оскільки права позивача оскаржуваними діями відповідача не порушуються, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений Верховним Судом України у постанові від 09.12.2014 у справі №21-511а14, який має бути врахований судом в силу частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс" - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. по справі № 816/5072/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2015 р.

Помічник судді Цюпак О.П.