Справа № 758/4387/15-а
Суддя: Сербіна Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/4387/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г.,

при секретарі - Гончарук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язати здійснити перерахунок пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить відновити її порушене право на отримання пенсії підвищеної на 30 % надбавки у повному обсязі як державної соціальної гарантії, що визначена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та гарантована Конституцією України. Просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача в нездійсненні нарахування та виплати несплаченої, як дитині війни підвищеної на 30% надбавки до пенсії з 03.09.2014 року. Зобов»язати відповідача протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням чинності нарахувати та виплатити у повному обсязі їй, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну 30% надбавку, починаючи з 03.09.2014 року, а також нараховувати та виплачувати підвищену на 30 % надбавку до пенсії, як дитині війни, у повному обсязі в подальшому довічно.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, який введено в дію з 01.01.2006 року належить до категорії громадян України «дитина війни» і на підставі ст. 6 вказаного Закону позивачка вважає, що має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.04.2015 року позовні вимоги за період з 03.09.2014 року по 14.10.2014 року залишено без розгляду та відкрито провадження в частині позовних вимог, починаючи з 15.10.2014 року.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва з 23.08.1993 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно, позивачка є дитиною війни згідно з Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Отже, на позивачку розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом, в тому числі й право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Однак, як зазначає позивачка, нарахування їй доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідачем не проводиться.

При визначенні права позивачки суд враховує положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі та положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», якими визначений інший механізм їх реалізації на 2014 та поточний роки.

Зі змісту приписів ст. 113 Конституції України випливає, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується, зокрема, законами України.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 19.06.2001 року № 9-рп/2001 зауважив, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України), а в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пунктом 6/7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», що набрав чинності 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», зокрема п.9 Прикінцевих положень, також встановлено, що норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Отже, суд вважає, що відповідач правомірно нараховує позивачці надбавку до пенсії як дитині війни у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а тому підстав перерахунку та виплати надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» немає.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача в подальшому, довічно, виплачувати надбавку до пенсії, то вони, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки суд вважає, що дані вимоги не відповідають змісту законодавства, адже, судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

У відповідності до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

На підставі наведеного, ст.ст. 1, 3, 19, 21, 22, 46, 64, 92, 95, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, пункту 9 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», керуючись ст.ст. 11, 159, 160, 162 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язати здійснити перерахунок пенсії як дитині війни - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. Г. Сербіна