Справа № 161/13851/14а,2адр-161/1/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
18 травня 2015 р. Справа № 876/4357/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Шинкар Т.І.,
суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2015р. в задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2015р. та прийняти нову ухвалу по суті заявлених вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2014р. позбавляє позивача можливості належним чином відновити законні права та інтереси, адже судом не вказано відсоткового розміру суми заробітної плати, котрий береться для обрахунку пенсії. При виконанні судового рішення у зв'язку з цим виникла проблема, що стало підставою для звернення із заявами про роз'яснення судового рішення, проте в роз'ясненні було відмовлено. Оскільки судом першої інстанції не було вирішено одну з позовних вимог, без винесення додаткового рішення неможливо відновити порушене право.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області та просила: визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з врахуванням допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку нарахувати та виплачувати їй пенсію починаючи з 01.04.2014р. згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на день призначення пенсії (13.06.2012р.) в розмірі 80% суми заробітної плати з урахуванням інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та індексації заробітної плати, з якої сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
09.10.2014р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист №2-а/161/562/14 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, визначених у довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з 14.08.2014 року, з урахуванням виплачених сум (а.с.19).
15.10.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45103125.
Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції зазначив, що стосовно застосування розміру процентів для обрахування належної заявниці пенсії, то такі дії на час розгляду справи не настали і їм не можливо провести оцінку, а тому суд вирішив правовідносини, які існували, а спори на майбутнє не вирішуються.
З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
Перелік правових підстав, за наявності яких суд може постановити додаткове рішення, чітко передбачений ч.1 ст.168 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з п.6 Постанови №7 рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.
Відповідно до положень п.10 Постанови №7 резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги.
У разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.
При цьому, колегія суддів зауважує, що у мотивувальній частині вказаного рішення суду першої інстанції хоч і покликається на те, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, проте не вирішує питання проведення спірного перерахунку позивачу пенсії державного службовця з урахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на день призначення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% заробітної плати, що і стало перешкодою для проведення спірного перерахунку пенсії.
Колегією суддів встановлено, що на день призначення пенсії позивачу - 13.06.2012р. редакція ст.37 Закону України «Про державну службу» власне визначала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Як вбачається з відповіді Управління, від 19.08.2014р. №364/н-01, загальний відсоток пенсії позивача від заробітку становив 80%. (ар.с.11).
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що при перерахунку пенсії державного службовця має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, внесені зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державному службовцю у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.
Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 10 грудня 2013 року (справа 21-420а13).
Закріплений у ст. 8 КАС України принцип Верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.
Так, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року Справа «Горнсбі проти Греції» у п.40 вказано, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заявлених вимог, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та винести додаткову постанову, якою зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації з 14.08.2014р. відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на день призначення пенсії ОСОБА_1, в розмірі 80% заробітної плати.
В свою чергу, колегія суддів відмовляє в задоволенні апеляційної скарги в частині постановлення нової ухвали по суті заявлених вимог, оскільки в силу приписів ст.162 та ст.168 КАС України, суд приймає додаткову постанову, щодо однієї із позовних вимог, з яких не ухвалено рішення, а не ухвалу.
Керуючись ст.ст. 160, 168, 195, 197, 199, 202, 205, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації з 14.08.2014р. відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на день призначення пенсії ОСОБА_1, в розмірі 80% заробітної плати.
Додаткова постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя Т.І. Шинкар
Судді Н.В. Ільчишин