Справа № 813/7126/13-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 р. Справа № 876/15533/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Сапіги В. П.;

за участю:

секретаря судового засідання - Мартинишина Р. С.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Лешика І. П.;

третьої особи - ОСОБА_3;

представника третьої особи - ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2013 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_5 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 травня 2012 року про реєстрацію Декларації про готовність об'єкта до експлуатації - реконструкції квартири АДРЕСА_1, категорія складності об'єкта друга за № ЛВ 4.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що Декларація про готовність об'єкта до експлуатації містить недостовірні дані.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано реєстрацію Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1. Код 1110. Категорія складності 2 (друга)» від 28 травня 2012 року № ЛВ 4.

Зазначену постанову мотивовано тим, що ОСОБА_3 подано недостовірні дані в Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. При здійсненні перевірки вказаної Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та даних, зазначених в ній, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області не встановлено факту подання ОСОБА_3 недостовірних даних, а тому, протиправно зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Проведена третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача реконструкція квартири АДРЕСА_2, порушує права позивача, як власника квартири АДРЕСА_4, яка знаходиться за цією ж адресою, що підтверджується висновком № 307/12 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 07 березня 2012 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що при прийнятті Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та її реєстрації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області жодних порушень виявлено не було. Безпідставним є посилання суду першої інстанції, що постанова Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2013 року, яка набрала законної сили, не стосується предмету доказування у даній справі. Припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 25 квітня 2013 року № 2/5 є недопустимим доказом. Судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

На підставі ст. 55 КАС України судом здійснено заміну відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області замінено на правонаступника останньої Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Представник позивача та представник відповідача, у судовому засіданні, просять вирішити справу відповідно до чинного законодавства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та її представник, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок про відсутність підстав для задоволення такої.

ОСОБА_3 подано Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта «Реконструкція квартири АДРЕСА_1. Код 1110. Категорія складності 2 (друга)».

Вказану Декларацію зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 28 травня 2012 року за № ЛВ 4.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - об'єкти) здійснюється згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів).

Згідно з п. 2. Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація.

Житлові будинки, побудовані за кошти юридичних і фізичних осіб, можуть відповідно до п. 2. Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, прийматися в експлуатацію без виконання внутрішніх опоряджувальних робіт у квартирах та вбудовано-прибудованих приміщеннях, які не впливають на експлуатацію будинків, якщо це обумовлено договором про будівництво, за умови відповідності їх санітарним, протипожежним і технічним вимогам. Перелік внутрішніх опоряджувальних робіт, без виконання яких можливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, визначається Мінрегіоном.

Згідно з п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Пунктами 19,2 0 Порядку передбачено, що замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

Згідно ч. 6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що ч. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» однією з підстав для відмови у видачі документа дозвільного характеру передбачено виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей.

Отже, перевірка відповідачем достовірності наведених у декларації даних є обов'язковою.

Тобто, умовою визнання правомірності дій відповідача щодо реєстрації поданої ОСОБА_3 Декларації є встановлення достовірності зазначених у ній даних.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області визнано, що при здійсненні перевірки вказаної Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та даних, зазначених в ній не встановлено факту подання ОСОБА_3 недостовірних даних, а тому протиправно зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1. Код 1110. Категорія складності 2(друга)».

Визнання позову зумовлено тим, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 25 квітня 2013 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил по АДРЕСА_1.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_3 подано недостовірні дані в Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1. Код 1110. Категорія складності 2 (друга)», зареєстровану 28 травня 2012 року за № ЛВ 4, а саме:

- в п. 9 «Інформація про проекту документацію (будівельний паспорт)» зазначено: Будівельний паспорт б/н затверджений забудовником 12 листопада 2003 року. Погоджений головним архітектором м. Борислава» не підтверджено документацією.

- в п. 10 «Інформація про дозвільні документи (повідомлення про початок виконання будівельних робіт, декларація про початок виконання будівельних робіт, інші документи у разі їх наявності)» зазначено: «Дозвіл на початок виконання будівельних робіт виданий Інспекцією державного архітектурно будівельного-контролю м. Борислава від 16.11.2003 р. № 62», не відповідає дійсності.

- в п.15 вказано, що «на об'єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку». Не вказано, що виконання внутрішніх та зовнішніх оздоблювальних робіт не завершено, не вказано строки виконання робіт з оздоблення фасадів та благоустрою території, які перенесено через несприятливі умови, що є порушенням п. п. 10, 11 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. п. 8, 9, 14, 19 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

За наслідками перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області складено акт від 25 квітня 2013 року № 2/21 та припис від 25 квітня 2013 року № 2/5, в якому міститься вимога про демонтаж самочинно проведеної реконструкції даху з влаштуванням мансардних приміщень на АДРЕСА_1.

Внаслідок наведеного вище, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області констатовано факт недостовірності даних Декларації.

Частиною 2 ст. 51 КАС України встановлено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 51 КАС України суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Оскільки, визнання позову зумовлено констатацією факту наявності недостовірних даних у п. 9, 10, 15 Декларації, судом надається оцінка таким даним.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскарження ОСОБА_3 в судовому порядку припису від 25 квітня 2013 року № 2/5 та його скасування за наслідками судового розгляду не вказує на достовірність зазначених у Декларації даних.

Стосовно п. 9 Декларації, що містить інформацію про проекту документацію (будівельний паспорт)то не достовірність такої, на думку суду апеляційної інстанції, підтверджується листом Бориславської міської ради від 15 листопада 2013 року № 3-9/4008 відповідно до якого проектна документація на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 у відділ архітектури та містобудування на погодження не подавалася та відділом не погоджувалася. З заявою про надання дозволу на початок будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_3 в Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю м. Борислава не зверталась та дозвіл на початок будівельних робіт від 16 листопада 2003 року № 62 інспекцією не надавався.

Щодо п. 10 Декларації, то Дозвіл на початок виконання будівельних робіт виданий Інспекцією державного архітектурно будівельного-контролю м. Борислава від 16 листопада 2003 року № 62 є актом індивідуальної дії і такий стосується виключно ОСОБА_6.

Відповідно до висновку № 307/12 судової будівельно-технічної експертизи, у цивільній справі № 2-36/10 складеного 07 березня 2012 року судовим експертом ОСОБА_7, проведена реконструкція квартири АДРЕСА_1 не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», зокрема:

1) система організованого водовідведення з влаштованої ОСОБА_3 покрівлі будинку квартири АДРЕСА_1 не забезпечує запобігання стікання атмосферних опадів на дах будинку АДРЕСА_4, тобто на дах квартири позивача;

2) конструкція даху, влаштованого над квартирою АДРЕСА_1, звисає над димарем квартири АДРЕСА_4, що не буде надавати можливості експлуатації димаря належним чином: у зимовий період снігові відкладення на покрівлі при сповзанні з даху квартири АДРЕСА_1 можуть перекривати вхідний оголовок димаря квартири АДРЕСА_4, а в теплий період - може відбуватись стікання атмосферних опадів з покрівлі даху квартири АДРЕСА_1 на дах квартири АДРЕСА_4, вода може потрапляти в оголовок димаря;

3) звисання даху над димарем перешкоджає відведення диму та продуктів згоряння в атмосферу з квартири АДРЕСА_4, що є порушенням вимог п. 5.2.23 ДСТУ Б В Б 2.5 - 33:2007.

Експерт дійшов висновку, що конструкція новозбудованого даху над квартирою АДРЕСА_1 виконана таким чином, що буде негативно впливати в майбутньому на експлуатацію частини будинку, де розташована квартира АДРЕСА_4.

Даний висновок судового експерта вказує на недостовірність зазначених у п. 15 Декларації відомостей - «на об'єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи».

Ці обставини, в свою чергу, свідчить про неправомірність дій відповідача щодо реєстрації поданої Декларації.

Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2013 року визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Полюги З. Н. № 2/16-ф у справі про адміністративне правопорушення від 08 травня 2013 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч. 12 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу.

Відповідно до змісту даного судового рішення ОСОБА_3 визнано винною у тому, що нею надано недостовірні дані у Декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1. Код 1110. Категорія складності 2(друга)».

Суд апеляційної інстанції вважає, що зміст постанови Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2013 року не спростовує висновку суду апеляційної інстанції в даній справі щодо недостовірності наведених ОСОБА_3 відомостей у Декларації, оскільки підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є неналежна фіксація такого.

Поряд з цим апелянтом також зазначено про безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз зміст звернень позивача не спростовує висновку суду першої інстанції про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, рішення відповідача про реєстрацію поданої ОСОБА_3 Декларації прийнято необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року в справі № 813/7126/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

В. П. Сапіга

Ухвалу складено в повному обсязі 12 травня 2015 року