Справа № 524/4041/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/64048/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Швець В.В. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2014р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука з вимогами про визнання неправомірною бездіяльності Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині неповідомлення її про наявність права за колективним договором 2003 - 2005 р. на отримання матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати для вирішення соціально-побутових проблем і в частині невиплати в 2006 р. матеріальної допомоги та зобов'язання Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити їй за 2006 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2014р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2014р. по справі залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що права позивача відповідачем не порушені.

У касаційній скарзі позивач з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами першої та апеляційної інстанцій, просить рішення судів скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказує на те, що судами помилково застосовано чинне законодавство щодо проходження публічної служби, неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті.

Представником відповідача надано заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів без змін.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працювала з 19.09.2001р. у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області.

Позивачка звільнилася з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області 10.01.2006р., заяв на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2006 році не надавала.

Позивачка була обізнана зі змістом колективного договору 2003 - 2005 р., оскільки згідно з протоколом зборів первинної профспілкової організації виконкому Автозаводської районної ради №2 від 14.05.2003р. була присутня на зборах та приймала участь в його прийнятті.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Положеннями п. 2.3. Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 "Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" керівниками таких органів надано право в межах затвердженого фонду оплати праці: надавати працівникам матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Зважаючи на викладене, суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність порушень трудових прав позивачки з боку відповідача на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати та проведення повного розрахунку при звільненні в частині виплати такої допомоги.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанції повно і всебічно встановили обставини справи, надали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Швець В.В.