Справа № 819/2274/14-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. Справа № 876/11688/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Макарика В.Я.,

за участю секретаря: Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чортківської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ТРЕЙД» до Чортківської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 15.09.2014 року №, №,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ТРЕЙД» (надалі - позивач, ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД») звернулося до суду з адміністративним позовом до Чортківської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (надалі - відповідач, Чортківська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 15.09.2014 року №, №.

Позивач на обґрунтування позовних вимог зазначав, що підстави для встановлення нікчемності договорів які порушують публічний порядок, визначені вимогами ст. 228 Цивільного кодексу України. Такі підстави в акті перевірки по взаємовідносинах з ТОВ «Біотрейд НДК» не наведені. Якщо контролюючий орган вважає, що угоди на придбання товарів, укладені платником податків з TOB «Біотрейд НДК» є нікчемними, оскільки на його думку, відсутній факт придбання товарів, тоді податковий орган зобов»язаний визнати нікчемними ті угоди укладені платником податку з контрагентами - покупцями стосовно продажу (постачання) товарів, попередньо придбаних у TOB «Біотрейд НДК» з тої причини, що платник податків не міг поставити товарів, які реально не придбавав.

Крім цього, вважає безпідставним висновок відповідача про зайве включення до адміністративних витрат в 4 кварталі 2011 року витрат на презентацію продукції ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну «Калина» по розрахунках з ПАТ «Тернопіль-Готель» в сумі 16385,17 грн. (витрати на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку не включаються до валових витрат). Просив врахувати, що з 14.11.2011 року по 16.11.2011 року представники ДП «Паллада Україна» ВАТ Концерну «Калина» проводили практичні заняття стосовно інформації про продукцію Концерну «Калина», регіональним дистриб»ютором якої виступає TзOB «ТЕРРА ТРЕЙД». Для проведення занять замовлено конференц-зал (сума оренди - 5770 грн.), проводилось харчування учасників практичних занять, учасникам із Хмельницького підрозділу замовлено готельні номера. Відрядні нікому не виплачувались.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Чортківської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 15.09.2014 року № (форми «Р»), № (форми «Р»).

Постанову суду оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Чортківської ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» з питань дотримання вимог податкового законодавства валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, результати якої відображені в акті перевірки №760/22/3360968 від 11.06.2014 року (т. 1 а.с. 24-61).

На підставі акту перевірки, Чортківською ОДПІ складено та надіслано позивачу податкові повідомлення - рішення від 07.07.2014 року № про збільшення суми грошового зобов»язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 240378,25 грн., що включає 192302 грн. основного платежу з податку на прибуток приватних підприємств та 48076,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій та № про збільшення суми грошового зобов»язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2470886,25 грн., що включає 1934109 грн. основного платежу з податку на додану вартість та 483777,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Рішенням Головного управління Міндоходів в Тернопільській області від 03.09.2014 року №10091/10/19-001-0-02-06/275, прийнятим за розглядом скарги, скасовано податкові повідомлення-рішення № в частині 45242,25 грн. штрафної (фінансової) санкції з податку на прибуток, та № в частині 4768,25 грн. штрафної (фінансової) санкції з податку на додану вартість.

У зв»язку із чим 15.09.2014 року Чортківською ОДПІ Головного управління Міндоходів в Тернопільській області (Заліщицьке відділення) прийнято нові податкові повідомлення рішення форми «Р»: №, яким збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 195136 грн., що включає 192302 грн. основного платежу з податку на прибуток приватних підприємств та 2834 грн. штрафних (фінансових) санкцій, які визначені за порушення п. 138.1 ст. 138 ПК України (т. 1 а.с. 88); №, яким збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2413118 грн., що включає 1934109 грн. основного платежу з податку на додану вартість та 479009 грн. штрафних (фінансових) санкцій, які визначені за порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України (т. 1 а.с. 89).

Щодо порушення порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН), в акті перевірки зазначено, що позивачем в порушення п. 198.2 ст. 198, абз. 9, абз. 11, п. 201.10 ст. 201 ПК України неправомірно включено до податкового кредиту податкові накладні, отримані від постачальників, які складені з порушенням вимог п. 201.4 ст. 201 ПК України, а саме: накладення електронного цифрового підпису директором ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» Мосійчуком І.Г. на податкові накладні підписанні іншими особами ДП «Паллада Україна» ТОВ концерну «Калина».

Судом першої інстанції встановлено, що ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» на ім»я покупця ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» було видано податкові накладні з печаткою та «мокрим» підписом осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зазначені у акті перевірки (т. 1 а.с. 91- т. 3 а.с. 227).

Згідно наказу №1-н ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» від 01.01.2013 року «Про надання права підпису податкових накладних», право підпису податкових накладних від імені підприємства надано: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 6 а.с. 53).

Разом з цим при реєстрації в ЄРПН, електронний цифровий підпис на зазначені податкові накладні накладено директором ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» Мосійчуком І.Г.

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв»язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов»язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов»язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов»язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, проаналізувавши Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року, прийшов до вірного висновку про те, що надсиланням квитанції чи не надісланням квитанції про неприйняття, Державна податкова служба підтверджує, що вона перевірила електронний цифровий підпис на податковій накладній, податкова накладна не містить помилок, вважається прийнятою та складена із дотриманням усіх обов»язкових реквізитів, передбачених ст. 201 ПК України, що надає право на формування податкового кредиту.

Таким чином, позивачем не порушено вимоги п. 198.2 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 ПК України, а тому висновок Чортківської ОДПІ про неправомірне включення позивачем до податкового кредиту 1764781 грн. є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо висновку податкового органу з приводу нереальності здійснення господарських операцій ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» з ТОВ «Біотрейд НДК» та нікчемності угоди поставки між ними, судом першої інстанції встановлено, що при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено, що позивач перебував у взаємовідносинах з ТОВ «Біотрейд НДК», а саме по обліку задокументовано придбання товарів особистої гігієни та товарів для дому на суму 824405,45 грн. (без ПДВ), ПДВ 164881,09 грн. Підприємством ПДВ в сумі 164881,09 грн. віднесено до податкового кредиту та відображено в деклараціях по ПДВ за травень 2011 року в сумі 13074,89 грн., за червень 2011 року в сумі 4826,03 грн., за серпень 2011 року в сумі 3203,48 грн., за вересень 2011 року в сумі 24724,78 грн., за жовтень 2011 року в сумі 29963,10 грн., за листопад 2011 року в сумі 70162,25 грн., за грудень 2011 року в сумі 8131,18 грн., за січень 2012 року в сумі 10795,38 грн.

Акт перевірки позивача ґрунтувався на акті документальної перевірки Бориспільської ОДПІ ТОВ «Біотрейд НДК» №195/22-2/33153119 від 16.04.2013 року, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 203, 215, 216, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених по ланцюгу постачання до реальних вигодонабувачів. Також не підтверджено реальність проведених господарських операцій з контрагентами-покупцями та постачальниками з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків.

Таким чином відповідач прийшов до висновку про порушення позивачем вимог п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138 ПК України та зайве включення позивачем витрат в сумі 824405,45 грн. в тому числі за ІІ квартал 2011 року - 89504,06 грн., ІІІ квартал 2011 року - 139641,30 грн., IV квартал 2011 року - 541282,65 грн., І квартал 2012 року - 53976,90 грн., а також вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України, а саме: заве включення до податкового кредиту в травні - червні 2011 року та серпні 2011 - січні 2012 року ПДВ по розрахунках з ТОВ «Біотрейд НДК» в сумі 164881 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком окружного суду про безпідставність зазначеного вище висновку податкового органу, оскільки відомості зазначені у акті перевірки Бориспільської ОДПІ безпосередньо не стосуються господарських відносин ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» з ТОВ «Біотрейд НДК».

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов»язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Стаття 138 ПК України визначає склад витрат, що враховуються при обчисленні об»єкта оподаткування та порядок їх визначення. До таких витрат належать витрати операційної діяльності, що включають собівартість реалізованих товарів, та інші витрати (п. 138.1 ст. 138 ПК України).

До складу витрат собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відносять витрати, прямо пов»язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням розділу III Податкового кодексу (п.п. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу (п. 138.6 ст. 138 ПК України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об»єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов»язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв»язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» та ТОВ «Біотрейд НДК» позивачем подано копію договору на поставку товарів особистої гігієни та товарів для дому від 01.02.2011 року №83 (т. 4 а.с. 32-37), копії видаткових накладних (т. 4 а.с. 38-185), копії податкових накладних (т. 4 а.с. 205-241), копії картки рахунку по руху товару та накладних на відвантаження відповідного товару покупцям (т. 5 а.с. 177 - т. 6 а.с. 3), копії товаро - транспортних накладних (т. 4 а.с. 186-204).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом не доведено недобросовісності ТОВ «Біотрейд НДК», а вчиненні ним господарські операції з ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем правомірно включено витрати в сумі 824405,45 грн., в тому числі за ІІ квартал 2011 року - 89504,06 грн., ІІІ квартал 2011 року - 139641,30 грн., IV квартал 2011 року - 541282,65 грн., І квартал 2012 року - 53976,90 грн., та правомірно включено до податкового кредиту в травні - червні 2011 року та серпні 2011 - січні 2012 року ПДВ по розрахунках з ТОВ «Біотрейд НДК» в сумі 164881 грн.

Щодо висновку податкового органу з приводу зайвого включення до адміністративних витрат по презентації продукції ДП «Паллада-Україна» ВАТ концерну «Калина» та зайвого включення до податкового кредиту коштів сплачених ПАТ «Тернопіль - Готель» судом встановлено, що при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено, що у період, що перевірявся, ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» мало взаємовідносини з ПАТ «Тернопіль-Готель», а саме по обліку задокументовано придбання послуг за проживання та харчування учасників семінару по презентації нової продукції і розгляду цінової політики ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну «Калина» в кількості 12 чоловік і оплата за оренду конференц-зали у готелі на суму 19662,20 грн. (в т.ч. ПДВ), ПДВ 3277,03 грн. Підприємством в ІV кварталі 2011 року адміністративні витрати в сумі 16385,17 грн. відображено в декларації з податку на прибуток, згідно податкових накладних №112 від 11.11.2011 року та №153 від 16.11.2011 року на суму 16385,17 грн.

Перевіркою встановлено порушення п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПК України, підприємством зайво включено до адміністративних витрат в IV кварталі 2011 року витрати по презентації продукції ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну «Калина» по розрахунках з ПАТ «Тернопіль-Готель» в сумі 16385,17 грн. та порушення абз. 2 п. 198.3 ст. 198 ПК України, зайве включення до податкового кредиту в листопаді 2011 року по розрахунках з ПАТ «Тернопіль-Готель» в сумі 3277,03 грн.

З приводу зазначених вище порушень окружним судом встановлено, що з метою досягнення цілей власної господарської діяльності забезпечення постійного росту продажів товарів, повного задоволення попиту споживачів, а відповідно збільшення оподатковуваного доходу ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну «Калина» уклали договір із вистриб»ютором своїх товарів ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» про надання послуг передпродажної підготовки і стимулювання збуту №12/08/05 від 01.01.2009 року (т. 6 а.с. 68).

Згідно з умовами зазначеного договору виконавці зобов»язуються надати ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» (замовнику) послуги зі здійснення рекламних заходів, маркетингу та передпродажної підготовки товарів для стимулювання збуту товарів позивача, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити ці послуги.

Графіком проведення тренінгів та повідомленням від 01.01.2011 року підтверджується те, що маркетингові послуги фактично проводитись за ініціативи власника торговельної марки ВАТ Концерну «Калина», а витрати на такі послуги ніс безпосередньо замовник цих послуг ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» (т. 6 а.с. 55, 75).

Згідно графіку з 14.11.2011 року по 16.11.2011 року представники ДП «Паллада-Україна» ВАТ Концерну «Калина» проводили практичні заняття стосовно інформації про продукцію Концерну «Калина», регіональним дисрибютором якої виступає ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД». Для проведення занять замовлено конференц-зал, проводилось харчування учасників практичних занять, учасникам було замовлено готельні номера у ПАТ «Тернопіль-Готель», відрядні не виплачувались.

Вартість послуг, наданих ПАТ «Тернопіль-Готель», оплачена позивачем у повному обсязі шляхом перерахування безготівкових грошових коштів відповідно до акту виконаних робіт №1043 від 16.11.2011 року, а податкові накладні видані на ім»я ТзОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» відповідають вимогам, передбаченим податковим законодавством (т. 6 а.с. 21-25).

Враховуючи наведені вище обставини, окружний суд прийшов до висновку про те, що позивачем правомірно включено в ІV кварталі 2011 року адміністративні витрати в сумі 16385,17 грн. відображені в декларації з податку на прибуток, згідно податкових накладних №112 від 11.11.2011 року та №153 від 16.11.2011 року на суму 16385,17 грн. та правомірно включено до податкового кредиту в листопаді 2011 року по розрахунках з ПАТ «Тернопіль-Готель» суму 3277,03 грн.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати не пов»язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків. Обмеження, передбачені абзацом другим цього підпункту, не стосується платників податку, основною діяльністю яких є, зокрема організація прийомів, презентацій і свят за замовлення та за рахунок інших осіб.

Відповідно до абзацу «г» п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об»єкта оподаткування, включаються витрати на збут, зокрема витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на перепродажну підготовку товарів.

Згідно абз. 2 п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв»язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 ПК України до маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Щодо включення до податкового кредиту по податкових накладних при купівлі автомобіля з газобалонним обладнанням, суд першої інстанції встановив, що контролюючим органом під час перевірки позивача встановлено, що в порушення п. 198.2 ст. 198, абз. 9 , абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України останнім за червень 2011 року неправомірно включено до податкового кредиту податкові накладні, отримані від постачальників, складені в порушення вимог п 201.4 ст.201 ПК України.

Судом встановлено, що 19.05.2011 року позивачем платіжним дорученням №392 проведено авансовий платіж ІП АІС «Тернопіль» в сумі 1435 грн. за встановлення газового обладнання на автомобіль ГАЗ-33, а 27.05.2011 року здійснено остаточний розрахунок за автомобіль ГАЗ-33 та газову установку до автомобіля платіжним дорученням №7 в сумі 84070грн.

Таким чином податковий орган вважав, що податкові накладні виписані постачальником ІП «АІС - Тернопіль» в період з 01.05.2011 року по 31.05.2011 року в сумі 14251 грн. з порушенням вимог п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам факт відображення ІП «АІС - Тернопіль» із запізненням сплачений платником податків 19.05.2011 року аванс в сумі 1435 грн., в т.ч. ПДВ - 239,17 грн. у податковій накладній №67 від 27.05.20011 року не давав підстав податковому органу виключати з податкового кредиту усі податкові накладні по автомобілю з газобалонним обладнанням на загальну суму 85505 грн. в т. ч. ПДВ - 14251 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що станом на 27.05.2011 року першою подією по операціях з ІП «АІС - Тернопіль» була дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг (за автомобіль та газове обладнання і його встановлення) в сумі 84070, в т.ч. ПДВ - 14011,67 грн. Право на включення суми сплаченого податку до податного кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України засвідчено податковими накладними постачальника №67 та №68 від 27.05.2011 року, які були складені на дату виникнення права на податковий кредит по ПДВ.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням викладеного, судова колегія прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чортківської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 року в адміністративній справі №819/2274/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.Я. Макарик

Ухвала в повному обсязі складена 20.05.2015 року.