Справа № 826/181/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/181/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій, визнання нечинним і скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемними договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014, договору банківського вкладу № 06/1017-2014 від 06.06.2014 та транзакції щодо перерахування коштів на рахунок № 1205, відкритий клієнту згідно Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014, згідно платіжного доручення № 8 від 06.06.2014, визнання нечинним та скасування наказу № 61 від 29.08.2014 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Пантіної Л.О. в частині визнання нікчемними договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014, договору банківського вкладу № 06/1017-2014 від 06.06.2014 та транзакції щодо перерахування коштів на рахунок № 1205, відкритий клієнту згідно Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2015 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. № 61 від 29.08.2014, в частині, що стосується ОСОБА_3 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки відповідачем-2 не доведено правомірності визнання договорів № 5199 і № 06/1017-2014 від 06.06.2014 нікчемними, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2015 в межах апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.06.2014 між ПАТ «Старокиївський банк» (банк) та ОСОБА_3 (клієнт) укладено договір банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014.

Відповідно до п. 1.1. Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014 Банк, за заявою Клієнта, зобов'язується відкрити банківський поточний (на вимогу) рахунок Клієнта № 1205 у гривні, надалі - «Рахунок», та здійснювати за ним операції згідно діючого законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський банк».

На рахунок 1205, відкритий позивачу згідно Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014, надійшли грошові кошти в сумі 10 860,00 грн від ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 8 від 06.06.2014 (а.с. 18).

Крім того, 06.06.2014 між ПАТ «Старокиївський банк» (Банк) та ОСОБА_3 (вкладник) укладено договір банківського вкладу № 06/1017-2014 від 06.06.2014.

Згідно меморіального ордеру № 73 від 06.06.2014 (а.с. 18), вкладником у відповідності до умов Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014 здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 10 750,00 грн з рахунку 1205, відкритому позивачем згідно Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014 на рахунок № 1205, відкритий клієнту (позивачу) на підставі Договору банківського вкладу № 06/1017-2014 від 06.06.2014.

Згідно з п. 1.1. Договору банківського вкладу № 06/1017-2014 від 06.06.2014, банк відкрив вкладнику вкладний (строковий) Рахунок № 1205 «Надійний» у гривні, а вкладник вніс на цей Рахунок грошові кошти у сумі 10750,00 грн (вклад).

Відповідно до п. 1.2. Договору банківського вкладу № 06/1017-2014 від 06.06.2014, дата внесення вкладу - 06.06.2014, а дата повернення вкладу - 06.07.2014.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 № 365 «Про віднесення ПАТ «Старокиївський Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014 прийнято рішення № 50 про запровадження з 18.06.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський Банк» - Пантіну Л.О.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 92 від 17.09.2014 про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну на період з 18.06.2014 по 18.09.2015 включно. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 18.06.2014 по 18.09.2014.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2014 позивач звернувся до відповідача 2 з заявою (а.с. 14), в якій просив надати письмову відповідь про причини не включення його до реєстру на виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом по договору № 06/1017-2014.

Згідно листа-відповіді від 07.11.2014 (а.с. 15) уповноваженої особи Фонду, позивача повідомлено що правочини, в тому числі договори № 5199 і № 06/1017-2014 від 06.06.2014 визнані нікчемними, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Однак, відповідачем 2 не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не наведено причин, з яких договори позивача мають ознаки нікчемного правочину, зокрема, наприклад, у зв'язку із укладанням вказаних договорів Банк став неплатоспроможним або позивач та банк є пов'язаними особами і укладений між ними договір не відповідає вимогам законодавства.

В той же час, відповідачі посилаються на те, що договори № 5199 і № 06/1017-2014 від 06.06.2014 є нікчемними в силу положень ст. 228 Цивільного кодексу України (а.с. 31), як такі, що суперечать інтересам держави.

Частина 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч.2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодекс, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами не наведено, наявність підстав для визнання нікчемними договорів № 5199 і № 06/1017-2014 від 06.06.2014, що укладені між позивачем та ПАТ «Старокиївський Банк». Відповідачами також не надано доказів, які свідчили б, що зазначені правочин є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

В той час, такого судового рішення про визнання недійсними договорів банківського вкладу (депозиту) № 5199 і № 06/1017-2014 від 06.06.2014 сторонами не надано.

В даному випадку, відсутнє «дроблення» рахунку іншого клієнта, розмір вкладу якого становить більше, ніж 200 000, 00 грн, а перерахування коштів з одного рахунку на інший однією і тією ж особою не суперечить чинному законодавству.

Так як, відповідачем-2 не доведено правомірність визнання договорів № 5199 і № 06/1017-2014 від 06.06.2014 нікчемними, колегія суддів доходить аналогічного з судом першої інстанції висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу № 61 від 29.08.214, в частині визнання договорів від 06.06.2014 № 5199 і № 06/1017-2014 та транзакції щодо перерахування коштів на рахунок № 1205, відкритий позивачу згідно Договору банківського рахунку № 5199 від 06.06.2014 нікчемними.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 26.05.2015.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.