Справа № 819/2615/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 876/15254/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі:ОСОБА_1

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про скасування висновку та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в листопаді 2013 року звернулася з позовом в суд до відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та просила визнати протиправним і скасувати висновок про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану в частині відмови внести відповідні зміни та доповнення: змінити прізвище батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», по - батькові батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», ім'я матері з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», прізвище матері з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», дату народження матері з «1913 рік» на «1915 рік», прізвище позивачки до державної реєстрації шлюбу з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року в справі №819/2615/13а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року в справі №819/2615/13а.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не в повній мірі з'ясував всі обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального права, і це призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції не з'ясував юридичну природу спірних правовідносин та не встановив того, чи позовні вимоги містять ознаки публічного-правового характеру.

Суду необхідно було звернути увагу на положення статті 2 Сімейного кодексу України, яка визначає, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (стаття 1 Цивільного кодексу України).

При цьому, за приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, наявність встановлених судами ознак публічно-правових відносин між сторонами у вирішенні спорів, на які поширюється підвідомчість адміністративної юрисдикції є обов'язковою.

У відповідності пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

За приписами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Суду необхідно було з'ясувати, чи позивач заявив про порушене право публічного та/або приватного характеру.

Виходячи з ознак такого права та юридичної природи спору, суду необхідно було з'ясувати суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із позовної заяви видно, що ОСОБА_1 звернулася до суду із проханням внести зміни в акти цивільного стану, так як має невідповідність між прізвищем її батька, матері, по-батькові батька, імені матері, дати народження матері в документах про народження та про смерть. Відповідач приймаючи оспорюване рішення та відмовляючи частково у внесенні змін зазначив, що немає жодних відомостей та неможливо встановити, що батьки позивачки дійсно мали прізвища, ім'я, по-батькові та дата народження такі, про які зазначає позивачка по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 157 КАС України зазначає, що ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене апеляційні вимоги підлягають до часткового задоволення, а справа закриттю провадженням.

Керуючись ст.157, ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року в справі №819/2615/13а скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос