Справа № 2а-7538/09/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-7538/09/1770

23 червня 2010 року 13 год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:ОСОБА_1,

представник позивача:ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

підприємець ОСОБА_1 < Список > < Позивач в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача < 3-тя особа >
до Державна податкова інспекція в м.Рівне третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 28.10.2008 р. про донарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 915121 грн.

В обґрунтування вказаного позову зазначає, що при формування податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ ПІК-2001 було дотримано вимоги пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. Товар, що придбавався в наступному реалізовувався іншим субєктам підприємницької діяльності з отриманням відповідного прибутку. На думку позивача той факт, що ТОВ ПІК-2001 не відображено в податковій звітності операцій з реалізації товарів є підставою для притягнення до відповідальності лише вказаного платника так як саме ТОВ ПІК-2001 вчинив порушення податкового законодавства.

Додатково позивач вказує, що донарахування податкових зобовязань посадовими особами ДПІ у м. Рівне було здійснено на підставі акту камеральної перевірки. При цьому у відповідності до пп. в), пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ під час проведення камеральної перевірки досліджуються виключно дані податкових декларацій без будь-яких інших додаткових перевірок. В той же час під час проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2008 р. ПП ОСОБА_1, податковий орган вийшов за межі камеральної перевірки та намагався дослідити первинні документи, що є порушенням вищезазначеної норми права.

В процесі розгляду справи по суті ПП ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог з якої вбачається, що позивач додатково вказує про повторне зменшення посадовими особами ДПІ у м. Рівне суми податкового кредиту за липень 2008 р. по акту документальної позапланової перевірки № 02/17-119/.Таким чином, за один і той самий період часу відповідачем та за одне й те ж саме порушення двічі зменшено податковий кредит та, як наслідок, збільшено податкове зобовязання, за липень 2008 р. різними податковими повідомленнями-рішеннями.

В судому засіданні позивач та представник позивача підтримали адміністративний позов повністю та просять суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.10.2008 р.

Відповідач позов не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що під час проведення камеральної перевірки було здійснено автоматизоване співставлення податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2008 р. ПП ОСОБА_1 За результатами такого співставлення було встановлено завищення позивачем податкового кредиту на загальну суму 871544 грн. по операції з ТОВ ПІК-2001. Згідно відповіді ДПІ у Соломянському районі м. Києва ТОВ ПІК-2001 не звітується. Відповідно до пояснень директора ТОВ ПІК-2001 жодних фінансово-господарських операцій з ПП ОСОБА_1 не укладав. У відповідь на листи податкового органу щодо надання документального підтвердження правовідносин з ТОВ ПІК-2001 позивачем не надано копії первинних документів. Таким чином, на думку посадових осіб ДПІ у м. Рівне операції ПП ОСОБА_1 та ТОВ ПІК-2001 мали не реальних товарний характер. Як наслідок, податковий кредит позивача за липень 2008 р. сформований з порушення пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.10.2008 р. посадовими особами ДПІ у м. Рівне було складено акт № 389/1745/НОМЕР_1 про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2008 р. Як вбачається з висновків акту перевірки під час її проведення було встановлено порушення ПП ОСОБА_1 пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР, що призвело до завищення податкового кредиту за липень 2008 р. на загальну суму 871544 грн. Суть порушення полягала в тому, що на думку посадових осіб податкового органу операції ПП ОСОБА_1 з ТОВ ПІК-2001 мали не реальних характер, як наслідок правочини є нікчемними в силу ст.ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України.

На підставі акту камеральної перевірки № 389/1745/НОМЕР_1 від 10.10.2008 р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.10.2008 р., яким ПП ОСОБА_1 було визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 915121 грн. в т.ч. 871544 грн. основного платежу та 43577 грн. застосованих штрафних санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.10.2008 р. було оскаржене позивачем в адміністративному порядку. За наслідками розгляду первинна та повторні скарги ПП ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а оспорюване податкове повідомлення-рішення без змін.

Відповідно до пп. в), пп. 4.2.2, ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ - Контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання платника податків у разі якщо внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобовязання.

При цьому згідно вказаного підпункту камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

Вказана норма кореспондується з п. 1. ч. 1, ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні від 04.12.1990 р. № 509-XII, відповідно до якого податкові органи мають право проводити документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обовязкових платежів) незалежно від способу їх подачі).

Дані норми права вичерпно визначають обсяг та межі прав посадових осіб ДПІ у м. Рівне, що можуть бути реалізовані під час проведення камеральної (невиїзної документальної) перевірки ПП ОСОБА_1, а саме перевірка самостійно поданої декларації з податку на додану вартість за липень 2008 р. на предмет наявності арифметичних або методологічних помилок.

При цьому дослідження первинних документів (договорів, податкових накладних, платіжних документів тощо) на підставі яких було сформовано показники податкової декларації не входить до обсягу повноважень наданих органу ДПС під час проведення камеральної перевірки.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що дії посадових осіб ДПІ у м. Рівне під час проведення камеральної перевірки декларації ПП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за липень 2008 р. щодо дослідження та аналізу первинних документів на підставі яких було сформовано декларацію, виходять за межі повноважень наданих Законом України Про державну податкову службу в Україні від 04.12.1990 р. № 509-XII та Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ, як наслідок суперечать вказаному вище конституційному принципу.

Крім того, слід зазначити, що 09.01.2009 р. було підписано акт № 02/17-119/НОМЕР_1 позапланової документальної перевірки ПП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства за період з 08.02.2005 р. по 30.11.2008 р. Як вбачається з висновків акту перевірки. Під час її проведення було встановлено , що ПП ОСОБА_1 було порушено пп. 2.3.1, п. 2.3 ст.2, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п. 9.3, п. 9.4 ст. 9 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР, що призвело до заниження податкового зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 3 142 138 грн., в т.ч. за липень 2008 р. на суму 1 964 667 грн.

Однією з підстав донарахування податкового зобовязання за липень 2008 р. було ненадання ПП ОСОБА_1 під час проведення перевірки податкових накладних на підтвердження правомірності формовання податкового кредиту.

На підставі акту документальної перевірки № 02/17-119/НОМЕР_1 від 09.01.2009 р. ДПІ у м. Рівне було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 26.01.2009 р. яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 6 283 649 грн. в т.ч. 3 142 138 грн. основного платежу та 3141511 грн. застосованих штрафних санкцій. В процесі адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення було змінено в частині визначення застосованої штрафної санкції по пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

До складу вказаного податкового повідомлення-рішення /0 від 26.01.2009 р. ввійшла сума основного зобовязання по податку на додану вартість за липень 2008 р. в розмірі 1964667 грн.

Таким чином, на момент розгляду даної судової справи існує внутрішня суперечність між висновками акту камеральної перевірки № 389/1745/НОМЕР_1 від 10.10.2008 р. та акту позапланової документальної № 02/17-119/НОМЕР_1 від 09.01.2009 р., що має наслідком подвійне оподаткування податком на додану вартість доходів отриманих ПП ОСОБА_1 в липні 2008 р.

Вказані обставини не заперечувалися в судовому засіданні представником відповідача ДПІ у м. Рівне.

Відповідно до ст. 61 Конституції України Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Посадовими особами ДПІ у м. Рівне вказаний конституційний принцип проігноровано.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення рішення від 28 жовтня 2009 року № /0.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 28.10.2008 р. про донарахування ПП ОСОБА_1 податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 915121 грн.

Керуючись статтями < Текст >, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

< Текст > Позов задовольнити повністю. < Текст >

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Рівне №/0 від 28 жовтня 2009 року.

Присудити на користь позивача підприємець ОСОБА_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя < Підпис > ОСОБА_4