Справа № 21-1386а15
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
Суддів:Кривенка В.В., Прокопенка О.Б., -

розглянувши заяву Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Волинській області (далі - ОДПІ) про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мавекс» до ОДПІ про визнання нечинним (скасування) податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 березня 2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2011 року про задоволення позову, залишив без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР), що, на думку заявника, підтверджується рішенням касаційного суду від 17 вересня 2012 року (№ К-22501/10).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, вказуючи на помилковість застосування до спірних відносин підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону № 334/94-ВР погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову виходив із того, що платник податків має право з урахуванням строків давності, включити суми витрат, не враховані у попередніх податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок, до валових витрат в будь-якому наступному податковому періоду та відобразити це у податковій декларації за відповідний період, що і було здійснено позивачем, з урахуванням того, що чинне законодавство не містить норм, які б встановлювали відповідальність для платника за виправлення помилки, яка не призвела до заниження податкового зобов'язання. Таким чином, позивачем були дотримані вимоги, за яких підпункт 5.5.1 пункту 5.5. статті 5 Закону № 334/94-ВР дозволяє платникові зменшити оподатковуваний доход на суму нарахованих процентів кредитом.

Разом із тим у рішенні суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 17 вересня 2012 року, погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову зазначив, що судами було правильно встановлено, що контрагент позивача не мав правового статусу банківської установи, а тому сплачені позивачем на користь такої особи платежі у розумінні Закону № 334/94-ВР не можуть бути кваліфіковані як проценти, та відповідно - віднесені до складу валових витрат.

Таким чином, рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мавекс» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Волинській області про визнання нечинним (скасування) податкового повідомлення-рішення, до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: В.В.Кривенко
О.Б. Прокопенко