Справа № 2а-8091/11/1370
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 876/8016/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі №2а-8091/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 17227,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова (далі-ДПІ у Залізничному районі м. Львова) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 17227,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до ст.1 та ст.5 Закону №1963-XII громадянин ОСОБА_1 є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов'язаний сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Залізничного району м. Львова за 2009 р. в термін не пізніше 07.10.2009 року(перед реєстрацією транспортного засобу в уповноважених органах). Проте всупереч вимогам вказаного Закону, чинного на момент вчинення спірних правовідносин , 07.10.2009 року ОСОБА_1 зареєстрував автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35 ( державний номерний знак НОМЕР_1) 2010 року випуску, але податок з власників транспортних засобів не сплатив.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі №2а-8091/11/1370 позов задоволено. Зобов'язано стягнути з ОСОБА_1 на рахунок державного бюджету податковий борг з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 17227 гривень.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації транспортних засобів до місцевого бюджету Залізничного району м.Львова не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, то відповідач не виконав обов'язку зі сплати податку з власників транспортних при їх першій реєстрації в Україні.

Не погоджуючись з прийнятою постановою , відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі №2а-8091/11/1370, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 р. - 2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і відповідача. Згідно з даними Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не надало копію реєстраційної справи на зазначений транспортний засіб, оскільки реєстраційні справи про реєстрацію транспортних засобів на ім'я ОСОБА_1 вилучені оперуповноваженим в ОВС ВВБ у Львівській області СВБ ГУБОЗ МВС України в межах розслідування кримінальної справи, що підтверджується протоколом виїмки від 19.07.2011 р. Як вбачається в матеріалах вилученої реєстраційної справи наявні бриф, довідка-рахунок, ВМД, сертифікат відповідності, висновок спеціаліста, квитанції № 9474.470.5, № 9474.753.3.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з даними управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 07.10.2009 року ОСОБА_1 зареєстрував на своє ім'я автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 35 ( державний номерний знак НОМЕР_1) 2010 року випуску, № кузова НОМЕР_2.

Згідно з інформацією, отриманою з Єдиного реєстру довіреностей, 18.09.2010 р. нотаріально посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 на придбання транспортного засобу та реєстрацію в ДАІ. 17.10.2009 р. нотаріально посвідчено на імя представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на розпорядження автомобілем VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. НОМЕР_1.

Судом першої інстанції встановлено,що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 та № 181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). З цієї підстави провадження у справі зупинялось.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. (справа № 1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_5, начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області встановлено що, "….протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб…, серед них і т.з.VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. НОМЕР_1, 2010 р.в., на ім'я ОСОБА_1, несплата податку 17227,00 грн." Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013 р. (справа № 1/463/51/13) по обвинуваченню ОСОБА_6, заступника начальника Львівського відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області встановлено, що "…неналежно виконуючи свої службові обов'язки, через несумлінне ставлення до них, упродовж грудня 2009 - березня 2010 років провів первинну реєстрацію т.з. без сплати податку (або з частковою сплатою)". ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 367 КК України. Судові рішення набрали законної сили.

Суду не надано доказів звернення гр. ОСОБА_1 до правоохоронних органів про визнання його потерпілим від шахрайських дій службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області чи визнання його потерпілим судом.

Таким чином суд дійшов висновку ,що спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів,а тому доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в Україні справляються загальнодержавні податки і збори (обов'язкові платежі) та місцеві податки і збори (обов'язкові платежі).

Статтею 14 цього Закону визначено перелік загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі), до яких зокрема відноситься і податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Статтею 20 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Нормативно-правим актом, який на момент виникнення спірних правовідносин встановлював податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та визначав порядок його сплати, був Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року № 1963-XII (далі - Закон України № 1963-XII).

У відповідності до статті 1 Закону №1963-XII , платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Об'єкти оподаткування визначені в ст. 2 Закону України № 1963-XII згідно з якою, автомобілі призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704, є об'єктом оподаткування згідно з цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів фізичними особами сплачується перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно зі ст. 3 Закону України № 1963-XII, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з базою даних Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ на ім'я ОСОБА_1 вперше в Україні зареєстровано 07 жовтня 2010 р. транспортний засіб т.з.VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. НОМЕР_1, 2010 р.в., державна реєстрація якого не скасована.

Також 17.10.2010 р. від імені ОСОБА_1 було нотаріально посвідчено довіреність на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яким він надав права на розпорядження даним транспортним засобом. Наведене підтверджує, що гр. ОСОБА_1 розпорядився своїм майном і тим самим повністю довірив проведення реєстрації транспортного засобу представникам згідно з нотаріальною посвідченою довіреністю, хоча суд не виключає, що ОСОБА_1 міг і сам особисто реєструвати автомобіль на своє ім'я.

Доказів визнання недійсною виданої довіреності чи доказів визнання в судовому порядку дій представника такими, що вчинені з перевищенням повноважень чи скасування в судовому порядку проведеної першої реєстрації транспортного засобу, чи доказів визнання у судовому порядку недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів (тобто, не спростовано факту придбання автомобілів), чи доказів оскарження протиправних дій працівників ДАІ щодо проведення реєстрації автомобілів (тобто, не спростовано факт оформлення права власності на вказані автомобілі) немає.

Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Проте, згідно інформації ЗАТ КБ «Приватбанк». В базі прийнятих платежів квитанції про сплату від імені ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів при реєстрації 07.10.2010 р. транспортного засобу не знайдено.

З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після. Суд погоджується, що вчинення державної реєстрації транспортного засобу повинно відбуватись тільки при вчиненні іншої дії (тобто, сплата податку). Разом з тим, суд не може надавати правової оцінки правомірності реєстраційних дій, оскільки це не є предметом спору. Тому презюмується правомірність державної реєстрації 07.10.2010 р. транспортного засобу VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. НОМЕР_1, 2010 р.в.

Відтак, аналіз наведених вище правових положень вказує на те, що фізичні чи юридичні особи, які здійснюють першу реєстрацію транспортних засобів, перед проведенням такої реєстрації зобов'язані сплатити податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за ставкою визначеною Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, також виходив з того, що відповідно до частини п'ятої статті 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, проте судом не здобуто доказів зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету коштів від ОСОБА_1 в сумі 17227 грн.

Разом з тим суд враховує також і ту обставину, що ОСОБА_1 не визнаний потерпілим у кримінальній справі по обвинуваченню службових осіб Львівського ВРЕВ УДАІ, що розглядалась Личаківським та Шевченківським районним судом м. Львова. Не визнаний він потерпілим і в межах кримінальної справи, що розслідується Залізничним РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що довірена особа сплатила при реєстрації податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в розмірі 17227 грн., оскільки квитанції про сплату вказаного податку чи будь-які інші докази у відповідача відсутні та суду ним не подані.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач не виконав свого податкового обов'язку та не сплатив податок при першій реєстрації транспортного засобу марки VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. НОМЕР_1, 2010 р.в.

Підсумовуючи все вище наведене колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі №2а-8091/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська