Справа № 161/6330/15-а
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6330/15-а
Провадження № 2-а/161/225/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Подзірова А.О.

при секретарі - Кубяк О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Теслюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про скасування постанови державної виконавчої служби , -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про скасування постанови державної виконавчої служби.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 листопада 2009 року Луцький міськрайонний суд Волинської області виніс постанову в адміністративній справі, якою частково задовольнив її позов до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про поновлення строку звернення до суду, визнання неправомірною відмови щодо проведення перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнення недоплаченої суми грошової допомоги та моральної шкоди. Зобов'язав Департамент соціальної політики Луцької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 п. 3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період з 03.09.2007 року по 31.12.2007 року включно з врахуванням частково отриманих коштів. 26 березня 2015 р. відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області відкрив виконавче провадження та надав боржнику строк до 02.04.2015 року для самостійного виконання рішення. Департамент соціальної політики Луцької міської ради рішення виконав частково, здійснив перерахунок недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виплату такої допомоги не провів в зв'язку з відсутністю в держави необхідних коштів.

14.04.2015 р. відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Просить суд, скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Турчинського В.Є. від 14.04.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити повністю з підстав, передбачених в позовній заяві.

Представник відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважає, що постанова державного виконавця відповідає нормам закону.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КАС України.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставним і його слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2009 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про поновлення строку звернення до суду, визнання неправомірною відмови щодо проведення перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнення недоплаченої суми грошової допомоги та моральної шкоди задоволено частково. Зобов'язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 п. 3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період з 03.09.2007 року по 31.12.2007 року включно з врахуванням частково отриманих коштів. (а.с. 4).

26 березня 2015 р. відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області відкрив виконавче провадження та надав боржнику строк до 02.04.2015 року для самостійного виконання рішення. (а.с. 5).

Як вбачається із довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 01.04.20145року № 11.2-8/5422, позивачу проведено перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_3 у відповідності до рішення суду. Розмір допомоги становить 499,75 грн. Виконання постанови суду в частині виплати допомоги ускладнюється у зв'язку з відсутністю коштів. (а.с. 6).

14.04.2015 р. відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 8).

Так, п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає повернення виконавчого документу стягувачу в разі наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Статтею 50 вказаного закону передбачені наслідки завершення виконавчого провадження .

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленному Кабінетом Міністрів України порядку. Постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою. Цей порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

При цьому даний порядок не припиняє дію Закону України "Про виконавче провадження" в частині виконання виконавчих документів, виданих на підставі судових рішень.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", у разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

У п.18 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас відповідно до пункту 2 частини першої ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилось або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Слід ураховувати, що виконавці мають право повертати документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

Зміст постанов про повернення виконавчих документів стягувачу не свідчить про те, що державним виконавцем було вжито будь-яких заходів для виконання рішення суду (накладення арешту на майно та кошти боржника, звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення, належного спрямування виконавчих документів, тощо), а також, що є наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідачем такі докази суду також не наданні.

Слід наголосити на тому, що в разі, якщо навіть в ході виконання встановлено відсутність коштів на рахунках боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань, це не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець передчасно виніс оскаржувану позивачем постанову, що призвело до порушення прав та інтересів останнього.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Постанови Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014р." Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області у виконавчому провадженні №46983724 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 14.04.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду А.О.Подзіров