Справа № 826/87/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/87/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Пенсійного фонду України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2015 у справі за адміністративним позовом Пенсійного фонду України до Державної виконавчої служби України, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Пенсійний фонд України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДВС України про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Медведєва О.В. щодо винесення вимог № 48/16-В, № 49/16-В, № 55/16-В від 15.12.2014 незаконними, скасування вимоги державного виконавця № 48/16-В від 15.12.2014, № 9/16-В від 15.12.2014 , № 55/16-В від 15.12.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2015 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є центральним органом, що наділений відповідною компетенцією та повноваженнями для виконання завдань держави щодо пенсійного забезпечення громадян, тому оскаржувані вимоги державного виконавця винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 № 1270/12 у справі «Москаленко та інші проти України», де одним із заявників є ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, та відповідно до якого Суд постановив:

(а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу.

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simpele interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.08.2013 відкрито виконавче провадження ВП № 39396418 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 1270/12 від 18.07.2013.

Боржником за вказаним виконавчим провадженням є Держава. Пунктом 2 вказаної постанови постановлено Боржнику добровільно виконати рішення Європейського суду з прав людини у строк встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З метою забезпечення виконання рішення Суду, Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 15.12.2014 направлено вимоги до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, управління Пенсійного фонду у Личаківському районі м. Львова.

Судом першої інстанції встановлено, що тривале невиконання рішень національних судів ухвалених на користь ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ін., (всього 250 заяв) зумовило звернення вказаних осіб до Європейського суду з прав людини.

Саме у зв'язку із невиконанням рішень національних судів, де боржниками є управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, управління Пенсійного фонду у Личаківському районі м. Львова на адресу позивача також направлено вимоги державного виконавця № 48/16-В, № 49/16-В, № 55/16-В для здійснення контролю за виконанням рішення Європейського суду з прав людини.

Так, в оскаржуваних вимогах зазначено, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 59834/09 від 13.02.2014 необхідно вжити заходи щодо виконання рішень національного суду, винесених в інтересах заявників.

Так, у вимозі № 48/16-В від 15.12.2014 зазначено, що відповідно до вказаного рішення необхідно виконати постанову Сихівського районного суду м. Львова № 2а-350/10/319 від 28.05.2010 про зобов'язання управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2008 по 01.04.2010, з врахуванням виплачених сум.

У вимозі № 49/16-В від 15.12.2014 зазначено, що відповідно до вказаного рішення необхідно виконати постанову Львівського окружного адміністративного суду № 2а-5510/08 від 31.12.2008 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 51 мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У вимозі № 55/16-В від 15.12.2014 зазначено, що відповідно до вказаного рішення необхідно виконати постанову Синівського районного суду м. Львова від 08.12.2009 № 2а-1430/09/1319 про зобов'язання управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_7 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 51 мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2008, з врахуванням виплачених сум.

Обов'язковість рішень суду є конституційною засадою судочинства (ст. 129 Конституції України), відтвореною у КАС України як принцип адміністративного судочинства (ст. 7 КАС України).

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулює Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV.

Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону, протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Виконання рішень Суду передбачає виплату Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального та загального характеру.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Згідно роз'яснень п. 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "Жовнер проти України" державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 по справі "Васильєв проти України" виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Тобто, держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Згідно зі статтею 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

З огляду на покладені на Пенсійний фонд України обов'язки передбачені п. 4 Положення у даних правовідносинах позивач виступає як суб'єкт владних повноважень під час виконання делегованих державою функцій.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 385/2011 затверджено Положення про Державну виконавчу службу України, відповідно до пункту 1 якого Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 передбачає право державного виконавця звернутися до державного органу з вимогою про надання інформації, для здійснення ним його завдань.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч. 3 ст. 5 вказаного Закону).

Докази виконання рішення національних судів станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 49/16, виконавче провадження ВП 24801145 відкрите Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 01.03.2011 за виконавчим листом № 2а-5510/2008, виданим 31.12.2008 Львівським окружним адміністративним судом 31.12.2008 закінчено згідно постанови державного виконавця від 29.03 2011.

Розпорядженням № 142681 від 04.03.2011 УПФУ у Личаківському районі м. Львова зроблено перерахунок пенсії ОСОБА_4 починаючи з 22.05.2008. Справу скеровано на виплату у виплатний центр Головного управління ПФУ у Львівській області.

Оскаржуваними вимогами з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувачів, Пенсійний фонд України повідомлено у триденний строк з моменту отримання оскаржуваних вимог, проінформувати відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та стягувачів про повне чи часткове виконання постанов Синівського районного суду м. Львова від 28.05.2010 № 2а-350/10/319, від 08.12.2009 № 2а-1430/09/1319, Львівського окружного адміністративного суду від 31.12.2008 № 2а-5510/08, та вказати суми перерахунку.

Також зазначено, що у разі невиконання, вищевказаних рішень національних судів, повідомити заходи, які вжиті: Міністерством соціальної політики України - шляхом здійснення контролю за виконанням рішень судів та Пенсійним фондом України - з метою повного та своєчасного виконання рішень національних судів, які відповідно до рішення Суду повинні бути виконані до 13.05.2014.

Вказані вимоги винесені державним виконавцем в межах виконавчих проваджень з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 1270/12 від 18.07.2013, боржником у яких є Держава Україна.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані вимоги направлено з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини, контролю роботи відповідних територіальних органів щодо виконання цього рішення в межах повноважень останніх.

Тому, з огляду на те, що позивач є центральним органом, що наділений відповідною компетенцією та повноваженнями для виконання завдань держави щодо пенсійного забезпечення громадян, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувані вимоги державного виконавця винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 26.05.2015.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.