Справа № 152/515/15-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/515/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

представників третіх осіб ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про бездіяльність посадової особи органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області,

у с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач) про бездіяльність посадової особи органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити дії.

Зазначила, що 1 серпня 2005 року Шаргородська райдержадміністрація видала розпорядження № 267 «Про передачу земельних ділянок працівникам соціальної сфери, які проживають на території Хоменківської сільської ради, з постійного користування у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки». У додатку до цього розпорядження під № 18 значиться прізвище позивача.

Виданню цього розпорядження передувало рішення 20 сесії 4 скликання Хоменківської сільської ради від 12 травня 2005 року «Про погодження передачі земельних ділянок з постійного користування у власність працівникам соціальної сфери, які проживають на території сільської ради», відповідно до якого таким працівникам було передано 53,7 га землі в урочищі «Плоска» та надано дозвіл на ведення особистого селянського господарства з виготовленням державних актів на право власності на землю.

Для виготовлення державних актів позивач та інші мешканці села здали в сільську раду по 60 грн, однак державні акти сільська рада не виготовила, грошей не повернула, а коли позивач звернулася до сільської ради з проханням надати копію рішення 20 сесії та викопіювання поля, то їй було відмовлено, оскільки вільної землі в с. Хоменки в урочищі «Плоска» немає.

Позивач вважає, що відповідач проявив протиправну бездіяльність та просить зобовязати відповідача надати їй викопіювання земельної ділянки урочище «Плоска» в с. Хоменки та рішення 20 сесії 4 скликання Хоменківської сільської ради від 12 травня 2005 року «Про погодження передачі земельних ділянок з постійного користування у власність працівникам соціальної сфери, які проживають на території сільської ради».

Ухвалою суду від 15 квітня 2015 року Головне управління Держземагенства у Вінницькій області залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (а.с. 29).

Ухвалою суду від 5 травня 2015 року за заявою представника позивача, підтриманою позивачем, адміністративний позов ОСОБА_1 до Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про бездіяльність посадової особи органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити дії в частині зобовязання відповідача надати позивачу рішення 20 сесії 4 скликання Хоменківської сільської ради від 12 травня 2005 року «Про погодження передачі земельних ділянок з постійного користування у власність працівникам соціальної сфери села, які проживають на території сільської ради» залишено без розгляду (а.с. 61, 62).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача - сільський голова ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись, зокрема на те, що законом не передбачено повноважень сільської ради видавати громадянам викопіювання на земельні ділянки, які знаходяться за межами села, власником яких є держава.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним, оскільки законом не передбачено повноважень сільської ради видавати громадянам викопіювання на земельні ділянки, які знаходяться за межами села, власником яких є держава.

Представник третьої особи - Головного управління Держземагенства у Вінницькій області ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що власником земельної ділянки, на яку позивач просить видати викопіювання є держава, а не територіальна громада, проте до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області позивач з таким проханням не зверталась.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

12 травня 2005 року 20 сесія 4 скликання Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області ухвалила рішення «Про погодження передачі земельних ділянок з постійного користування у власність працівникам соціальної сфери, які проживають на території сільської ради» (а.с. 56).

Розпорядженням Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 1 серпня 2005 року № 267 вирішено передати земельні ділянки працівникам соціальної сфери, які проживають на території Хоменківської сільської ради, з постійного користування у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки. У додатку до цього розпорядження під № 18 значиться прізвище позивача (а.с. 5, 6).

27 січня 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою, у якій, посилаючись на розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 1 серпня 2005 року № 267, просила видати їй викопіювання земельної ділянки в урочищі «Плоска» в с. Хоменки для подальшого виготовлення державного акта (а.с. 7).

Листом від 28.01.2015 № 02-18-09 відповідач повідомив позивача про те, що на території Хоменківської сільської ради в урочищі «Плоска» вільних земель немає (а.с. 8).

З огляду на встановлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Правові засади діяльності Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у сфері земельних правовідносин унормовано Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 26.03.2002 № 6-рп/2002 зазначено, що місцеві ради не є органами державної влади, а представницькими органами місцевого самоврядування, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

У рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічні положення містяться також і у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Повноваження відповідача у сфері земельних правовідносин визначені у ст. 12 Земельного кодексу України, згідно з якою до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Водночас, жодним законом чи підзаконним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень місцевих рад надавати громадянам чи юридичним особам викопіювання на будь-які земельні ділянки.

У судовому засіданні сторони визнали ту обставину, що земельна ділянка, на яку позивач просить надати викопіювання знаходиться за межами с. Хоменки, а отже її власником є держава.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Отже, оскільки правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом, суд не вправі зобовязувати відповідача вчиняти дії, які Конституцією та законами України не входять до його повноважень.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-90а12 висловлено правову позицію, згідно з якою відповідно до статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Таким чином, з огляду на зміст рішення Верховного Суду України, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду адміністративної юрисдикції, має зазначити, які його права або законні інтереси порушено рішенням, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і лише за умови встановлення судом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, право або законні інтереси останнього можуть бути захищені.

Отже, оскільки судом установлено, що видача викопіювання на земельну ділянку не входить до повноважень відповідача, то невидача викопіювання не може свідчити про порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача.

Статтями 10 та 11 КАС України встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на усе вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не порушував прав позивача, позаяк дії, які позивач просить зобовязати вчинити відповідача, не відносяться до його повноважень та компетенції, то у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Тому, керуючись статтями 2, 10, 11, 69-72, 76, 79, 86, 158-163, 167, 244-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про бездіяльність посадової особи органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області відмовити.

Згідно статей 186, 254 КАС України, апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 6.05.2015.

Суддя І.Л.Строгий