Справа № 802/172/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/172/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Бойка А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФГ "Десна" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі - Позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язати вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представники Позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що Позивач є членом СФГ "Десна". 30.09.2014 Позивач звернувся з клопотанням до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі середньої частки (паю) із земель сільськогосподарського призначення на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району, Вінницької області, що знаходяться в користуванні СФГ "Десна" с. Ворошилівка, Тиврівського району, Вінницької області. На цій земельній ділянці розташовані господарські будівлі та споруди, які на праві приватної власності належать СФГ "Десна".

Право приватної власності на майно підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу: 18232729 від 25.02.2014.

Рішенням Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 25.11.2014 №31-2-0.3-10307/2-14 Позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі середньої частки (паю) із земель сільськогосподарського призначення на території Ворошилівської сільської ради, Тиврівського району, Вінницької області.

Відмова мотивована тим, що згідно з п. 7 ст. 25 Земельного кодексу України при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, а відповідно зі ст. 22 зазначеного Кодексу господарські будівлі та двори не відносяться до сільськогосподарських угідь, а для ведення фермерського господарства надавались господарські будівлі та двори, а не сільськогосподарські угіддя, що унеможливлює вирахувати земельну частку (пай).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції по суті вирішення спору, колегія суддів враховує наступні положення чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно ст. 32 Земельного кодексу України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Згідно ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 № 973-IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Відповідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У відповідності до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги згоду землекористувача - ФГ "Десна", Позивач має право на одержання безоплатно у власність із раніше наданих у користування земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Варто зазначити, що п.7 ст.118 ЗК України чітко визначено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, надає мотивовану відмову у його наданні.

Водночас, відповідно до рішення від 25.11.2014 №31-2-0.3-10307/2-14 Відповідач мотивує свою відмову, зокрема, посилаючись на ст. 25 Земельного кодексу України, яку в своїх обґрунтуваннях застосовує й суд першої інстанції. Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана стаття Земельного кодексу України регулює порядок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що не може бути застосовано до даних спірних правовідносин, оскільки ФГ «Десна» не є державним чи комунальним підприємством.

Крім того, відповідно до ст.50 ЗУ «Про землеустрій» відомості про обчислення площі земельної ділянки містяться в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Тому, відмовляючи Позивачу в наданні дозволу на розробку проектної документації, Відповідач робить передчасний висновок щодо неможливості вирахування земельної частки (паю).

Варто зауважити, що в силу ст.186-1 Земельного кодексу України розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Тому, Відповідач не позбавлений права в подальшому, у випадку визначення земельної частки з порушенням вимог законодавства та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, вмотивовано відмовити в погодженні такого проекту землеустрою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_5.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФГ "Десна" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держземагентства у Вінницькій області №31-2-0.3-10307/2-14 від 25.11.2014 про відмову ОСОБА_5 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі середньої частки (паю) із земель сільськогосподарського призначення на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Зобов"язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області надати ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі середньої частки (паю) із земель сільськогосподарського призначення на території Ворошилівської сільської ради у приватну власність.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 травня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.