Справа № 2а-6607/12/1370
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015 року Справа № 876/4885/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді Большакової О.О.,
суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року в адміністративній справі за позовом прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» до Львівської міської ради, третіх осіб без самостійних вимог управління Держкомзему у м. Львові, Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» про визнання протиправною ухвали,
Заступник військового прокурора Львівського гарнізону звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали № 3593 «Про користування ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» земельною ділянкою на вул. Пластовій, 15» від 03 червня 2010 року.
Судом першої інстанції було здійснено заміну представника позивача військової прокуратури Львівського гарнізону на прокуратуру Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері.
Також, до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача управління Держкомзему у м. Львові.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Із таким судовим рішенням не погодилася прокуратура Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову та прийняти нову про задоволення позову.
Представник Міністерства оборони України Зима Л.С. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.
Представник Державного підприємства «Львівського радіоремонтного заводу» Давидович А.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм чинного законодавства.
Представник відповідача Бондаренко М.І. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та пояснила, що ухвалою Львівської міської ради № 3593 від 03.06 2010 року ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» передано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,5674 га по вул. Пластовій, 15 в м. Львові для обслуговування майнового комплексу. Це рішення органом місцевого самоврядування було прийнято на підставі звернення ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» та поданого пакету документів. Згідно довідки Управління Держкомзему у м. Львові №40/01-15/129 від 22.01.2010 року земельна ділянка по вул. Пластовій, 15 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність чи користування. Позивач не надав суду документального підтвердження перебування земельної ділянки площею 0,5674 га по вул. Пластовій, 15 у державній власності чи у користуванні ДП «Львівський радіоремонтний завод», а посилання позивача на листи управління Держкомзему в м. Львові № 40/7/234 від 02.12.2011 року та № 40/3/181 від 05.09.2011 року є безпідставним, оскільки у цих листах говориться про різні земельні ділянки з різними кадастровими номерами: площею 0,5704 га, яка знаходиться в користуванні ДП «Львівський радіоремонтний завод», та площею 0,5674 га, яка надана в оренду ТзОВ «НДВП «Джерело». У зв`язку з цим, Львівська міська рада, надаючи в користування третій особі земельну ділянку, діяла в межах та на підставі повноважень визначених Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2010 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 3593 «Про користування ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» земельною ділянкою на вул. Пластовій, 15», пунктом 1 якої передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» земельну ділянку площею 0,5674 га (у тому числі площею 0,0003 га у межах червоних ліній) на вул. Пластовій, 15 в м. Львові в оренду терміном на 10 років для обслуговування майнового комплексу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі промисловості.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування зазначеного рішення з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Пунктом «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
21 грудня 2009 року між ТзОВ «НВП «Джерело» та приватною фірмою «Фрей - СЛВВ» укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу на вул. Пластовій, 15 у м. Львові.
23 грудня 2009 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано право власності за ТзОВ «НВП «Джерело» на вищевказаний цілісний майновий комплекс.
Ухвала Львівської міської ради №3593 від 3 червня 2010 року була прийнята на підставі звернення ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело».
Згідно довідки управління Держкомзему у м. Львові про правовий статус земельної ділянки №40/01-15/129 від 2 січня 2010 року земельна ділянка по вул. Пластовій, 15 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність чи користування.
Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (а.с. 121).
Таким чином, Львівська міська рада, надаючи в оренду земельну ділянку ТзОВ «НВП «Джерело», діяла в межах та на підставі наданих їй чинним законодавством України повноважень.
Суд правильно відхилив доводи позивача про те, що власником земельної ділянки на вул. Пластовій, 15 є держава в особі ДП «Львівський радіоремонтний завод», виходячи з наступного.
Згідно з п. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Додатком № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, встановлено чіткий і вичерпний перелік правовстановлювальних документів, які підтверджують право власності на майно на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності.
Також, ст. 26 та ст. 126 Земельного кодексу України встановлено перелік документів, які підтверджують право землекористування (власності).
Як вбачається із матеріалів справи, у Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження права власності або права користування на земельну ділянку на вул. Пластовій, 15 у м. Львові. Також відсутній акт встановлення меж в натурі.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 574 від 20.11.1969 року, вирішено відвести військовій частині НОМЕР_1 (правонаступником якої була військова частина НОМЕР_2 , на базі якої створено ДП МОУ «Львівський радіоремонтний завод») за рахунок території управління «Вторкольормет» у тимчасове користування земельну ділянку площею до 0,2 га по вул. Силікатній (перейменовано на Пластову) під будівництво вантажної рампи без права забудови капітальними спорудами.
Однак, державний акт на право землекористування (із визначенням місцезнаходження та площі земельної ділянки) позивачу не видавався.
Позивач не надав жодного доказу перебування земельної ділянки площею 0,5674 га по вул. Пластовій, 15 в м. Львові у державній власності чи у користуванні ДП «Львівський радіо ремонтний завод».
Посилання апелянта на довідки управління Держкомзему у м. Львові № 40/7/234 від 2 грудня 2011 року та 40/3/181 від 5 вересня 2011 року, оскільки цими документами не підтверджено факту перебування спірної земельної ділянки у володінні чи користуванні ДП МОУ «Львівський радіоремонтий завод» (а.с. 26, 27). Натомість, у зазначених відповідях на запити заступника війського прокурора Львівського гарнізону зазначено про земельні ділянки з різною площею та різними кадастровими номерами. При цьому жодних посилань на право власності або право користування Державного підприємства МОУ «Львівський радіоремонтний завод» на земельну ділянку із кадастровим номером 18:08:010:0050 площею 0,5674 га немає.
Отже, підстав для визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування немає.
Львівський окружний адміністративний суд правильно по суті вирішив спір.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства є обгрунтованими.
Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України .
З оскаржуваної постанови суду вбачається, що адміністративна справа розглянута суддею одноособово.
Враховуючи викладені обставини справи та зазначені правові норми, зокрема вимоги частини 1 статті 24 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивач у даній адміністративній справі є центральним органом виконавчої влади, справу слід було розглядати колегіально в складі трьох суддів.
Справу розглянуто та вирішено неповноважним судом, що є істотним порушенням процесуального права.
Згідно п. 4 ч. 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.
Оскільки законних підстав для задоволення позову немає, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відмову в позові.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задовольнити частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року в адміністративній справі № 2а-6607/12/1370 скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик
Повний текст виготовлено 19 травня 2015 року.