Справа № 127/11391/15-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/360/15
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом про примусове видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області звернулось до суду з позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом про примусове видворення за межі території України. Позов мотивувало тим, що в ході проведення заходів направлених на протидію нелегальній міграції виявлено іноземця, який назвався ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином ОСОБА_3. Подальшою перевіркою встановлено, що відповідач прибув до України в 2013 році через пункт пропуску «Бориспіль» по візі з метою воззєднання із сімєю. Відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання на термін до 10 червня 2014 року. Відповідач вчасно не звернувся до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання із заявою про продовження строку перебування на території України, документування посвідкою про тимчасове проживання, чим порушив строки перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. За порушення встановлених правил перебування в Україні останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн., який добровільно сплачений відповідачем. Постанова відповідачем не оскаржувалась. 14 січня 2015 року прийняте рішення про примусове повернення в країну походження відповідача, відповідно до якого останнього зобовязано покинути територію України у 30- денний термін. Відповідач у зазначений термін не виїхав за межі України, чим продовжує порушувати законодавство України. За наведеного позивач просить примусово видворити з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримала із зазначених у позові підстав та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом позов визнав.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_3, що підтверджується копією паспорта G2239158, виданого 13 серпня 2008 року м. Багдад з відповідним його перекладом на українську мову. Паспорт дійсний до 12 серпня 2016 року (а. с. 14, 9).

27 жовтня 2012 року між відповідачем та громадянкою України ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 32, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті відповідача (а. с. 14 зворот).

31 липня 2013 року УДМС України у Вінницькій області відповідачу видано посвідку на тимчасове проживання сер. ТР №014475 із датою закінчення строку дії 10 липня 2014 року, що підтверджується її копією. Посвідка містить відмітку про місце проживання в Україні, яке зареєстроване Чечельницьким РС УДМС України у Вінницькій області, із зазначенням адреси: «смт. Чечельник, вул. Спортивна, 94» (а. с. 15).

14 серпня 2014 року працівником УДМС України у Вінницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_3, за порушення правил перебування в Україні, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП (а. с. 6).

14 серпня 2014 року заступником начальника УДМС України у Вінницькій області прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_3 за порушення правил перебування в Україні та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а. с. 7).

Відповідач вказану постанову не оскаржував та в добровільному порядку сплатив штраф в розмірі 510,00 грн., що підтверджується квитанцією № 342 від 14 серпня 2014 року (а. с. 8).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом від 03 грудня 2014 року, наданих УДМС України у Вінницькій області, останній зазначив, що проживає у м.Вінниці із дружиною та малолітнім сином, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є громадянином України, та усвідомлює, що порушив встановлені правила перебування в Україні, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Причину порушень пояснив сімейними обставинами, що склались (а. с. 16).

Згідно ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення; у рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України; зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення; іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Заступником начальника УДМС України у Вінницькій області 14 січня 2015 року затверджено рішення про примусове повернення в країну походження громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, та зобовязано покинути територію України у 30-ти денний термін (а. с. 11). Відповідно до розписки від 14 січня 2015 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом ознайомлений із зазначеним рішенням та зобовязався в строк до 12 лютого 2015 року залишити територію України (а. с. 10). Однак рішення не виконав.

Відповідно до п. 5.1 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого наказом МВС України від 15 липня 2013 року № 681, продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання здійснюється відповідно до пункту 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, на підставі заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та документів, зазначених у пункті 3.3 розділу ІІІ цього Тимчасового порядку.

Відповідно до п.10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251, посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки. Відповідно до пп. 4 п. 6 Порядку разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються зокрема і клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - пятнадцятій статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

За наведеного вбачається, що відповідач не скористався своїм правом наданим законодавством України на продовження строку перебування на території України, внаслідок чого порушив встановлений порядок правил перебування іноземців в Україні. Свою вину у вчиненні правопорушень відповідач визнав як під час притягнення до адміністративної відповідальності, так і в судовому засіданні. Крім того відповідно до письмових пояснень відповідача наданих УДМС України у Вінницькій області від 19 травня 2015 року останній зазначив, що рішення про примусове залишення території України не оскаржував та не виконав у звязку із обставинами, які склались (а. с. 12).

Відповідно до ст. ст. 9, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави; рішення суду про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом із заявою на продовження строку перебування на території України не звертався, значно перевищив встановлений термін перебування в Україні, без поважних причин у встановлений термін рішення про примусове повернення в країну походження не виконав, від виконання рішення ухиляється. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач перебуває у шлюбі з громадянкою України, від шлюбу мають малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_3, натомість, перебуваючи на території України на законних підставах до 14 липня 2014 року дозволу на імміграцію не отримав, як-то передбачено п. 13 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та не вчинив дії щодо продовження строку перебування на території України, чим порушив вимоги законодавства України та знаходиться на її території без достатніх правових підстав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що існують підстави для примусового видворення в країну походження громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС України, іноземці можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Згідно ст. 183-5 КАС України, позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України; адміністративні справи, передбачені частиною першою цієї статті, розглядаються судом за обов'язкової участі сторін.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, ст. ст. 18, 50, 70, 71, 162, 1835 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Кадом, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Аль-Кадісія-Ірак, у країну походження.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: