Справа № 2а-0770/1418/12
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 876/7625/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2013 року у справі за позовом Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист" до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Приватне Закарпатське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист" звернулось в суд з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.04.2012 року за №№ , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після проведення перевірки податковим органом зроблено висновки про не включення до бази оподаткування ПрАТ "Закарпаттурист" операції з продажу одного з корпусів, що перебував на балансі дочірнього підприємства Ужгородський туристично-оздоровчий комплекс "Світанок". Позивач зазначає, що ДП Ужгородським ТОК "Світанок" у податковій звітності вказано про отриманий дохід від продажу корпусу, отже, орган податкової служби отримав інформацію про дохід від продажу корпусу, що підтверджується відповідними деклараціями. Відтак, зазначає, що факт ухилення від сплати податків, в тому числі і податку на додану вартість, який сплачено підприємством, відсутній. Вказана у акті перевірки операція вже відображена як об'єкт оподаткування ДП Ужгородський ТОК "Світанок, Вважає, що прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень спрямоване на повторне оподаткування операції з продажу корпусу ДП Ужгородський ТОК "Світанок".

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що факт сплати податкових зобов'язань, що виникли в результаті реалізації будівлі спального корпусу № 3 ТОК "Світанок", балансоутримувачем основних засобів позивачем не доведено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Приватне Закарпатське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист" подало апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню через порушення норм матеріального права, внаслідок чого суд неправильно вирішив питання про виконання податкового зобов'язання та прийняв помилкове судове рішення. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд не врахував, що дочірнім підприємством позивача «Світанок» як балансоутримувачем за господарською операцією 12.05.2011 року та 16.05.2011 року було отримано всього 520 тис. грн. з призначенням платежу згідно з платіжними дорученнями «внутрішньо-господарські розрахунки за реалізацію будівельного корпусу №3 (без ПДВ). За рахунок отриманих коштів дочірнє підприємство розрахувалося з бюджетом шляхом сплати йому податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства з операції продажу будівлі спального корпусу №3. Таким чином платник виконав своє зобов'язання перед бюджетом.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Податкового кодексу України податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс пов'язує сплату ним податку.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом першої інстанції встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що працівниками Державної податкової служби у Закарпатській області було проведено позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Закарпаттурист" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині відчуження об'єктів нерухомості за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2011 р., за наслідками якої був складений акт ДПІ у Закарпатській області № 5/22-10/02648811 від 19.04.2012 року.

Перевіркою встановлено такі порушення податкового законодавства: 1) п. 37.2 ст. 37, п. 38.2 ст. 38, п. 54.1 ст. 54, п. 87.7 ст. 87, пп. 135.5.13 п. 135.5 ст. 135 та п. 146.13 ст. 146 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств в періоді, що перевірявся, на загальну суму 269629 грн., у тому числі по періодах ІІ квартал 2011 р. в сумі 269629 грн.; 2) п. 37.2 ст. 37, п. 38.2 ст. 38, п. 54.1 ст. 54, п. 87.7 ст. 87, п. 187.1 ст. 187 та п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 333500 грн, у тому числі по періодах: квітень 2011 року 33333 грн; травень 2011 року 300167 грн.

На підставі акту перевірки № 5/22-10/02648811 від 19.04.2012 Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді Закарпатської області були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 28.04.2012, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПрАТ "Закарпаттурист" по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 333501 грн, у тому числі за основним платежем 333500 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 грн, а також № від 28.04.2012 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання ПрАТ "Закарпаттурист" за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 269629 грн.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення податковий орган виходив з того, що, у зв'язку з відчуженням шляхом продажу на конкурсній основі позивачем основних засобів, а саме, будівлі спального корпусу № 3 ДП ТОК "Світанок", що належать йому на праві власності, на банківський рахунок ПрАТ "Закарпаттурист" надійшли кошти від покупця у сумі 2001000 грн. Проте у податковому обліку позивача в супереч вимог податкового законодавства такі операції з продажу основних засобів не відображені, що відповідно вплинуло на його податкові зобов'язання з податків на прибуток та на додану вартість.

Як встановив місцевий суд, рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів ПрАТ "Закарпаттурист" № Р-16-1 від 15.03.2011 р. "Про відчуження основних засобів ПрАТ "Закарпаттурист" будівлі спального корпусу № 3 ДП ТОК "Світанок" вирішено продати основні засоби ЗАТ "Закарпаттурист" будівлі спального корпусу № 3 ДП ТОК "Світанок", що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності згідно зі Свідоцтвом про право власності серії САА № 910876, виданого 13.01.2004 р.відповідно до рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 345 від 24.12.2003 р.

Відчуження основних засобів здійснювалося шляхом продажу на конкурсній основі за стартовою ціною не нижче експертної оцінки 2736070 грн, але не нижче залишкової вартості.

Постановою наглядової ради ПрАТ "Закарпаттурист" надано дозвіл на продаж будівлі спального корпусу № 3 ДП ТОК "Світанок", що розташована за адресою: АДРЕСА_1, громадянину ОСОБА_1, єдиному, хто висловив бажання взяти участь у конкурсі та зобов'язався виконати всі умови конкурсу, за ціною конкурсної пропозиції 2001000 грн, в тому числі ПДВ.

18.05.2011р. між ПрАТ "Закарпаттурист" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу 10/100 частки будівель комплексу, будівлі спального корпусу № 3 (номер у реєстрі вчинення нотаріальних дій - 1303), згідно з предметом якого продавець передає (продає), а покупець приймає (купує) у власність 10/100 частки будівель комплексу, будівлю спального корпусу № 3 (три), загальною площею 920,5 кв.м., та зобов'язується сплатити продавцю за зазначене нерухоме майно грошові кошти згідно з домовленістю, встановленою цим договором. Місце розташування об'єкту продажу: АДРЕСА_1.

Таким чином, судом встановлено та не заперечується сторонами, що ПрАТ "Закарпаттурист" як власником нерухомого майна згідно з договором купівлі-продажу від 18.05.2011 р. було продано основні засоби, а саме, будівлю спального корпусу № 3 ТОК "Світанок". Кошти за вказане реалізоване майно від покупця надійшли на банківський рахунок позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд правомірно виходив із такого.

Як визначено частиною 1 ст. 134 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини щодо порядку здійснення оподаткування, зокрема, податком на прибуток та податком на додану вартість регулюються Податковим кодексом України.

Згідно вимог ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

До інших доходів в розумінні вищезазначеної статті відноситься, в тому числі, дохід від реалізації необоротних матеріальних активів, майнових комплексів, оборотних активів, визначений з урахуванням положень статей 146 і 147 цього Кодексу (пп. 135.5.13 п. 135.5 ст. 135 ПК України).

Крім того, п. 146.13 ст. 146 ПК України визначено, що сума перевищення доходів від продажу або іншого відчуження над балансовою вартістю окремих об'єктів основних засобів та нематеріальних активів включається до доходів платника податку, а сума перевищення балансової вартості над доходами від такого продажу або іншого відчуження включається до витрат платника податку.

З аналізу наведених норм слід зазначити, що податковим законодавством України передбачено обов'язок платника податків нараховувати та сплачувати податок на прибуток з доходу, отриманого від реалізації об'єктів основних засобів.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом, що в податковому обліку ПрАТ "Закарпаттурист" операції щодо реалізації об'єкта нерухомості будівлі спального корпусу № 3 ТОК "Світанок" за адресою: АДРЕСА_1, відображені не були, податки за отриманий дохід від реалізації такого основного засобу не сплачувались.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що податковим органом правомірно збільшено позивачу грошове зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не складають підстав для скасування судового рішення.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач діяв на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих йому повноважень відповідно до податкового законодавства, з метою, з якою були надані ці повноваження та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Закарпаттурист" залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2013 року у справі № 2а-0770/1418/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий-суддя В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко