Справа № 826/19128/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/24035/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання: Яроші Д.В.,

за участі представників: позивача Савченко С.І., відповідача Маслової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі №826/19128/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" до Національного банку України, треті особи: публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", публічне акціонерне товариство "Омега Банк", публічне акціонерне товариство "Астра Банк" про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" звернулось в суд з позовом до Національного банку України, треті особи: ПАТ "Кредитпромбанк", ПАТ "Дельта Банк", ПАТ "Омега Банк", ПАТ "Астра Банк", в якому просило зобов'язати Національний банк України віднести публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" (), публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (), публічне акціонерне товариство "Омега Банк" (), публічне акціонерне товариство "Астра Банк" () до категорії проблемних банків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та ПАТ "Кредитпромбанк" укладений договір, зобов'язання за яким ПАТ "Кредитпромбанк" не виконуються. У зв'язку з цим позивач звертався до Національного банку України та просив включити ПАТ "Кредитпромбанк" до проблемних банків, згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність". Щодо інших банків, то позивач посилається на те, що вони є пов'язаними між собою, що утворює значний ризик для стабільності банківської системи.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Національний банк України просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до п.2.7. Договору строк виконання зобов'язання ПАТ "Кредитпромбанк" щодо виплати відсотків TOB "КУА "ПРАКТИКА" за користування вкладом за договором строкового банківського вкладу від 5 липня 2010 року № 0052/ДС-49.8.1.1-10 у розмірі 3 120 992,88 грн. у відповідності до п. 2.7. Договору настав 3 травня 2013 року. На вимогу позивача ПАТ "Кредитпромбанк" не виконало своїх зобов'язань щодо повернення відсотків за період з квітня 2013 року по час звернення до суду.

Позивач 29 травня 2013 року звернувся до Національного банку України із заявою про необхідність визнання ПАТ "Кредитпромбанк" проблемним, у зв'язку з тим, що останній не виконує письмову вимогу вкладника, чим порушує його права.

Національний банк України 17 червня 2013 року відмовив Позивачу у застосуванні заходів впливу до ПАТ "Кредитпромбанк", оскільки захист прав позивача має здійснюватися в судовому порядку, а звернення юридичної особи не є підставою для застосування до банку заходів впливу.

Позивач 24 вересня 2013 року повторно звернувся до Національного банку України з проханням провести необхідні перевірки та оголосити ПАТ "Кредитпромбанк" проблемним.

Національний банк України 25 жовтня 2013 року надіслав відповідь на повторне звернення позивача, якою знову відмовив у визнанні ПАТ "Кредитпромбанк" проблемним.

Також судами було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" про розірвання договору №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи - резидента від 05.07.2010р. у зв'язку з істотним порушенням зобов'язань; стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу за Договором №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи - резидента від 05.07.2010р. у розмірі 210 956 000,00 грн., стягнення з відповідача на користь позивача невиплачених процентів за договором №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи - резидента від 05.07.2010р.у розмірі 6 346 018,85 грн., пені у розмірі 89 397,21 грн.; звернення стягнення на майно публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" в сумі, що дорівнює сумі вкладу за Договором №0025/ДС-49.8.1.1.-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи-резидента від 05.07.2010р. у розмірі 210 956 000,00 грн., невиплачених процентів у розмірі 6 346 018,85 грн. та пені у розмірі 89 397,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2013р. №910/12352/13 частково задоволена заява товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" про вжиття заходів до забезпечення позову та з метою забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" до публічного акціонерного товариства "Кредмитпромбанк" про розірвання договору №0025/ДС-49.8.1.1-10 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи-резидента від 05.07.2010, стягнення 217 391 416,06 грн. та звернення стягнення на майно накладено арешт на грошові кошти на рахунках публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" у межах розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2013р. у справі №910/12352/13 скасовані заходи забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2013 р. дану ухвалу залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не наведено визначених законодавством підстав для включення банків до категорії проблемних, Також, позивачем не зазначено жодних підстав та не наведено доказів існування будь - яких відносин позивача з іншими, ніж ПАТ "Кредмитпромбанк" банками.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо наявності підстав для віднесення Національним банком України публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк", публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", публічного акціонерного товариства "Омега Банк", публічного акціонерного товариства "Астра Банк" до категорії проблемних банків.

Згідно ст. 99 Конституції України та ст. 6 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999, № 679-XIV основною функцією Національного банку України є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк України має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності з державі. Національний банк України у межах своїх повноважень сприяє стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій статті 6 Закону України "Про Національний банк України". Національний банк України також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій статті 6 Закону про Національний банк.

Відповідно до ст.7, ст.55 Закону України "Про Національний банк України" та ст.66, ст.67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 № 2121-III (далі - Закон № 2121-III) Національний банк України здійснює банківський нагляд за діяльністю банків, метою якого є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках.

Згідно ст. 73 Закону № 2121-III, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать: 1) письмове застереження; 2) скликання загальних зборів учасників, спостережної ради банку, правління (ради директорів) банку; 3) укладення письмової угоди з банком, за якою банк чи визначена угодою особа зобов'язується вжити заходів для усунення порушень, поліпшення фінансового стану банку, підвищення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками тощо; 4) зупинення виплати дивідендів чи розподілу капіталу в будь-якій іншій формі; 5) встановлення для банку підвищених економічних нормативів; 6) підвищення резервів на покриття можливих збитків за кредитами та іншими активами; 7) обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій; 8) заборона надавати бланкові кредити; 9) накладення штрафів на: керівника банку у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; банк відповідно до положень, затверджених Правлінням Національного банку України, але у розмірі не більш як 1 відсоток суми зареєстрованого статутного капіталу; власників істотної участі у банку в разі порушення ними вимог статті 34 цього Закону щодо порядку набуття або збільшення істотної участі в банку у розмірі до 10 відсотків придбаної (збільшеної) частки; 10) тимчасова, до усунення порушення, заборона використання власником істотної участі в банку права голосу придбаних акцій (паїв); 11) тимчасове, до усунення порушення, відсторонення посадової особи банку від посади; 12) віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; 13) відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Відповідно до ч.2 статті 74 Закону № 2121-III, порядок застосування заходів впливу (санкцій), передбачених законом, а також розмір фінансових санкцій, що застосовуються до банків та інших юридичних осіб, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України, встановлюються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Підстави і порядок запровадження Національним банком особливого режиму контролю за діяльністю банків і філій іноземних банків, застосування заходів впливу, фінансових санкцій за порушення банками, філіями іноземних банків та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку визначені затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року №346 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 року за №1590/21902 Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства.

Критерії та порядок віднесення банку до категорії проблемного врегульовані ст. 75 Закону № 2121-III та вказаним Положенням.

Відповідно до пункту 3.1. вищезазначеного Положення, Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об'єктом перевірки Національного банку згідно із Законом № 2121-III, банківського законодавства на підставі результатів (матеріалів): інспекційних перевірок діяльності банків; перевірок банків та/або безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу; безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків; аналізу дотримання банками вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності, щомісячних і щоденних балансів тощо; перевірок діяльності банків аудиторськими фірмами, які мають право відповідно до законодавства України на проведення аудиторських перевірок банків; перевірок дотримання банками валютного законодавства; контролю за усуненням банками виявлених у їх діяльності порушень, відповідністю ділової репутації керівників банків вимогам законодавства України.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством встановлений певний перелік заходів впливу на суб'єктів розглядуваних правовідносин, який розподілений за ступенем можливого впливу на банк, що відповідає ступеню порушень, вчинених таким субєктом. При цьому, позивачем висунута вимога про застосування одного з найбільш суворих заходів впливу - віднесення до категорії проблемних.

Віднесення банку до категорії проблемних передбачає обов'язкове вжиття певних заходів, передбачених розділом 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства.

При цьому, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, даними нормативно-правовими актами не передбачено такого критерію віднесення банку до категорії проблемного, як ділова репутація засновника/акціонера банку.

Крім того, нормами Положення визначено виключний перелік підстав для прийняття рішення про застосування заходів впливу, і даний перелік не містить звернення юридичних осіб щодо виконання банком зобов'язань.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій в частині скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" залишити без задоволення.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі №826/19128/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: