Справа № 808/7961/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2015 рокусправа № 808/7961/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №808/7961/13-а
за позовом до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітон» Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнітон» (далі по тексту - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 03.10.2013 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 375636 грн. 00 коп., з яких 349603 грн. 00 коп. - основний платіж та 26033 грн. 50 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що оскільки недійсність генеральних договорів добровільного страхування вантажів від 01.04.2010 року та від 01.01.2011 року, а також договорів добровільного страхування вантажів до них на кожне окреме перевезення не встановлена законом і в судовому порядку ці договори не визнані недійсними, то відповідно до закону вони є правомірними, а посилання відповідача з приводу вдаваності даних договорів є необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №808/7961/13-а позов задоволено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем документально не доведено наявність порушень при визначенні ТОВ «Юнітон» валових витрат, об'єкту оподаткування, про які зазначено в акті перевірки №422/2201/23853490 від 16.09.2013 року.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №808/7961/13-а та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що перевіркою встановлено, що фактично страхування вантажу не відбулось, що підтверджується наданими до перевірки договорами добровільного страхування вантажів, додатковими угодами до них, накладними на внутрішнє переміщення, банківськими платіжними дорученням. Таким чином, витрати за договорами добровільного страхування ТОВ «Юнітон» по взаємовідносинам з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» не модна вважати страховими платежами та витратами, пов'язаними із господарською діяльністю.

Представником Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області у судовому засіданні заявлено клопотання про здійснення процесуального правонаступництва, а саме заміну Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на Державну податкову інспекцію у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

За таких обставин, з огляду на положення ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ухвалила здійснити процесуальне правонаступництво у даній адміністративній справі, а саме: замінити відповідача по справі - Державну податкову інспекцію у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на Державну податкову інспекцію у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №808/7961/13-а та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржувану постанову суду.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, у період з 19.08.2013 року по 09.09.2013 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юнітон» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, результати якої оформлено актом №422/2201/23853490 від 16 вересня 2013 року.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.1 п.5.3, пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства», пп.138.1.1 п.138.1, п.138.4, п.138.8, пп.138.10.3 п.138.10, пп.139.1.1, пп.139.1.5 п.139.1 ст.139, пп.140.1.6 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 349603 грн. 00 коп., у тому числі: 3 квартали 2010 року - 33715 грн. 00 коп., 2010 рік - 104128 грн. 00 коп., 1 квартал 2011 року - 82725 грн. 00 коп., 2 квартал 2011 року - 162750 грн. 00 коп., 2-3 квартали 2011 року - 162750 грн. 00 коп., 2-4 квартали 2011 року - 162750 грн. 00 коп.

03 жовтня 2013 року на підставі акту перевірки №422/2201/23853490 від 16 вересня 2013 року, відповідачем по відношенню до позивача прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 375636 грн. 00 коп., з яких 349603 грн. 00 коп. - основний платіж, 26033 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Згідно акту перевірки, перевіркою показників, відображених у рядку 06.2 Декларацій «Адміністративні витрати» за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 у загальній сумі 11320685 грн. 00 коп., встановлено, що в даний рядок декларації включено суму придбання послуг добровільного страхування вантажів у ПрАТ «Промислово Страховий Альянс», у загальній сумі 2963065 грн. 00 коп. Проведеною перевіркою відображення послуг добровільного страхування вантажів у ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 в сумі 2963065 грн. 00 коп. на підставі таких документів: генеральні договори добровільного страхування вантажів від 01.04.2010 та від 01.01.2011, додаткові угоди до них, накладні на внутрішнє переміщення, банківські платіжні доручення, журнал-ордер і відомості по рахунку 3772 «Розрахунки з іншими дебіторами (у розрізі замовлень)» за 2011 рік, журнал-ордер і відомості по рахунку 6851 «Розрахунки за іншими операціями» за 2012 рік, встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 06.2 Декларацій «Адміністративні витрати» всього у сумі 707609 грн. 00 коп., у тому числі: 2 квартал 2011 року - 352629 грн. 00 коп., 2-3 квартал 2011 року - 707609 грн. 00 коп., 2-4 квартали 2011 року - 707609 грн. 00 коп. На порушення пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.1 п.139.1 ст.139, пп.140.1.6 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України ТОВ «Юнітон» завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по взаємовідносинам з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс», у розмірі 707609 грн. 00 коп., у тому числі: 2 квартал 2011 року - 352629 грн. 00 коп., 2-3 квартал 2011 року - 707609 грн. 00 коп., 2-4 квартали 2011 року - 707609 грн. 00 коп. Сукупність фактичних обставин (у тому числі й таких як укладення додаткових угод до договорів страхування вантажів), систематичність укладення договорів добровільного страхування вантажів, по яких не відбулось страхування вантажу та які не відповідають поняттю «договори страхування», створення уяви економічної доцільності угод, на думку відповідача, свідчить про відсутність у ТОВ «Юнітон» наміру дотримання вимог податкового законодавства. Так, ТОВ «Юнітон» операції з придбання послуг добровільного страхування вантажів не включає до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідач вважає, що страхування вантажу, який зазначено ТОВ «Юнітон» у накладних на внутрішнє переміщення, фактично не відбулось. Тому сума витрат ТОВ «Юнітон» по взаємовідносинам з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» не підтверджена фактом їх використання в господарській діяльності.

Судом встановлено, що страхові випадки, передбачені п.2.2 Генеральних договорів добровільного страхування вантажів, укладених 01.04.2010 та 01.01.2011 позивачем з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» та Договорів добровільного страхування вантажів є тотожними.

У п.2.4 Генеральних договорів добровільного страхування вантажів, укладених 01.04.2010 та 01.01.2011 позивачем з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» зазначено: «За цим Генеральним договором вантаж вважається застрахованим при його транспортуванні від/до пункту відправлення/призначення, вказаних у Накладних на внутрішнє переміщення, при умові додержання встановлених Правил перевезення».

Разом з цим, у п.2.4 Договорів добровільного страхування вантажів, вантаж вважається застрахованим при його транспортуванні від/до пункту відправлення/призначення, вказаних у конкретно визначених Накладних на внутрішнє переміщення.

Судом досліджено товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу, в яких зазначено напрям перевезення (внутрішнього переміщення) вантажу, назва і кількість якого за номенклатурою не суперечить накладним на внутрішнє переміщення, наданим позивачем до суду.

Доказом зміни в активах ТОВ «Юнітон» внаслідок операцій з ПрАТ «Промислово Страховий Альянс» є проплати, вказані у Платіжних дорученнях з відміткою Регіонального відділеня АТ «ОТП Банк».

Відповідачем не надано доказів визнання судом недійсними Договорів добровільного страхування вантажів, а також доказів притягнення службових осіб ТОВ «Юнітон» та ЗАТ «Промислово Страховий Альянс» до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2.4 Генеральних договорів добровільного страхування вантажів та Договорів добровільного страхування вантажів вантаж вважається застрахованим лише за умови його транспортування. При цьому, пункти відправлення та пункти призначення зазначаються у Накладних на внутрішнє переміщення.

Крім того, відповідач не вказує на недоліки оформлення первинних документів позивача.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що надані позивачем первинні документи підтверджують правомірність формування ТОВ «Юнітон» валових витрат.

Відповідно до ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Як зазначено у пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу). Обмеження, передбачені абзацом другим цього підпункту, не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є: організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерейних білетів, інших документів, що засвідчують право участі в лотереї; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених статтями 142 і 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу.

Відповідно до пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно з пп.140.1.6 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів (у розмірі не більше 10 відсотків вартості виробництва національного фільму); екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; об'єкта фінансового лізингу, а також оперативного лізингу, концесії державного чи комунального майна за умови, якщо це передбачено договором; фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-яких витрат із страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб. Якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, то застраховані збитки, яких зазнав такий платник податку у зв'язку з веденням господарської діяльності, включаються до його витрат за податковий період, в якому він зазнав збитків, а будь-які суми страхового відшкодування зазначених збитків включаються до доходів такого платника податку за податковий період їх отримання.

Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не включаються до складу валових витрат витрати на: потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, а саме: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначеним пунктом 7.11 цього Закону, та витрат, пов'язаних з проведенням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 5.4.4 цієї статті). Обмеження частини другої цього підпункту не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерей, участь в азартних іграх; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених пунктами 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону.

Як зазначено у пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до валових витрат включаються: будь-які витрати зі страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних фондів платника податку; екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів; кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із здійсненням ним господарської діяльності, у межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, діючого на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-які витрати зі страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб. Якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, застраховані збитки, понесені таким платником податку, відносяться до його валових витрат у податковий період їх понесення, а суми страхового відшкодування таких збитків включаються до валових доходів такого платника податку у податковий період їх отримання. Віднесення до складу валових витрат платника податку витрат із страхування (крім витрат по медичному, пенсійному страхуванню та за обов'язковими видами страхування) здійснюється в розмірі, що не перевищує 5 відсотків валових витрат (10 відсотків - для суб'єктів кінематографії, які здійснюють виробництво національних фільмів) за звітний податковий період, наростаючим підсумком з початку року, а для сільськогосподарських підприємств - за звітний податковий рік.

Отже правомірність формування позивачем податкової звітності з податку на прибуток підтверджено належними та допустимими доказами, якими є документи первинного бухгалтерського обліку позивача.

Доводи податкового органу стосовно того, що угоди страхування, укладені позивачем, не носили реального характеру, оскільки на момент їх укладення (оформлення страхового полісу) перевезення вантажу вже відбулося і сторонам було відмово про відсутність події страхового випадку, не приймаються судом виходячи з такого.

Встановлюючи обставини виконання договору страхування, податковий орган виходив із того, що датою перевезення вантажу є дата виписки накладної на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, а не транспортний документ, у якому визначено дату та час перевезення вантажу між структурними підрозділами позивача, місцезнаходженням яких є міста Київ, Львів, Донецьк, Запоріжжя. Однак названі висновки суперечать змісту п.2.4 Генерального договору добровільного страхування та Договорів добровільного страхування (страхових полісів), що укладались на його виконання.

Про співставлення дати оформлення страхових полісів та дати міжміського транспортування вантажу у доводах податкового органу не йдеться.

В той же час, як свідчить зміст акту перевірки (лист 10, т.1, а.с.14), згідно якого товарно-транспортні накладні щодо кожного міжміського переміщення вантажів податковому органу надавались.

Згідно письмових пояснень позивача, оформлення договорів страхування за кожною товарно-транспортною накладною передувало події перевезення вантажу.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вастберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» суд зазначив, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

За викладених обставин, оскільки відповідачем не було надано беззаперечних доказів порушень при визначенні ТОВ «Юнітон» валових витрат, об'єкту оподаткування, про які зазначено в Акті перевірки №422/2201/23853490 від 16.09.2013 року, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим і протиправним.

Виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог є правомірним. Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 11 листопада 2013 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №808/7961/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова