Справа № 2а-12834/11/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2012-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого - судді Шинкар Т.І.,
за участю секретаря Дасюк О.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,
Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові та письмових поясненнях. Просив уточнений позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у запереченнях та письмових поясненнях та зазначив, що взаємовідносини Товариства з його контрагентом ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»мають ознаки нікчемності, оскільки під час перевірки вищезазначеного підприємства встановлено, що у такого відсутні трудові ресурси, виробничі та торгівельні обладнання, транспортні засоби, складські приміщення для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ, а відтак відсутня і фінансово-господарська діяльність в розумінні п.1.32 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Діяльність ПП «ТК «Юнітекс-Трейд» спрямована на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам. Для перевірки не було надано Товариством підтверджуючих документів на транспортування придбаного товару: товарно-транспортних накладних з відмітками про передачу та отримання ТМЦ. Вважає, що взаємовідносини між Товариством та ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»не спричинили реального настання правових наслідків, оскільки є наслідком укладення нікчемних правочинів, а тому податкові накладні, що виписані ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»є недійсними. Просив відмовити в задоволенні уточненого позову.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 лютого 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Приватне Підприємство «Автотехпостач»зареєстровано 12.03.1997р. Виконавчим комітетом Львівської міської ради. Станом на момент проведення перевірки перебувало на обліку в ДПІ у Сихівському у районі м.Львова. В період що перевірявся було платником податку на додану вартість (далі-ПДВ).
Судом встановлено, що ДПІ проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з питань достовірності визначення показників декларацій з ПДВ за період 01.01.2010р. по 01.08.2011р. та достовірності нарахування ПДВ при здійсненні взаєморозрахунків з ТзОВ «Тарнус»та ПП «ТК «Юнітекс-трейд»за результатами якої ДПІ прийшла до висновку, що в результаті проведення нікчемних операцій Товариством порушено пп.7.2.3 п.7.2, пп.7.3.1 п..7.3, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5.ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»із змінами та доповненнями від 03.04.97р. №168/97-ВР (далі-Закон №168): завищено податковий кредит в сумі 34 355.33грн., що призвело до заниження суми ПДВ за грудень 2010 року в сумі 34 355,33грн., що викладено в ОСОБА_2 перевірки від 28.10.2011р. №4023/23-209/22369929.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням рішенням Товариство звернулося до суду за захистом своїх прав.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
В судовому засіданні представник ДПІ пояснив, що згідно результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України встановлено розбіжність між сумами ПДВ, які включені Товариством в Додаток №5 до податкового кредиту Декларації з ПДВ та податковими зобовязаннями ПП «ТК «Юнітекс-Трейд» згідно господарських операцій з Товариством за грудень 2010 року.
Як зазначено в акті перевірки, ПП «Автотехпостач» уклало з ПП «ТК «Юнітекс-трейд»договір поставки №18 від 01.10.2010р., предметом якого є зобовязання ПП «ТК «Юнітекс-трейд»(Продавець) постачати ПП «Автотехпостач»(Покупець) запасні частини, матеріали, автонавантажувачі. Назва товару, кількість та ціна вказується в накладних, які є невідємною частиною Договору. На виконання Договору ПП «ТК «Юнітекс-трейд» відвантажило товар (запасні частини, матеріали, автонавантажувачі) Товариству на загальну суму 702 274,96грн., в т.ч. ПДВ 117 045,8грн. та виписало видаткові та податкові накладні. У період з жовтня 2010 року по квітень 2011 року мали місце девять поставок автонавантажувачів та запчастин до них.
За період здійснення взаємовідносин Товариства з ПП «ТК «Юнітекс-трейд»розрахунки проводились у безготівковій формі. Станом на 01 жовтня 2011р. заборгованість відсутня.
В акті перевірки також зазначено, що доставка товаро-матеріальних цінностей здійснювалася транспортом ПП «ТК «Юнітекс-трейд». Отримані ТМЦ обліковувалися на складі по вул. Холодній, 38, а в бухгалтерському обліку були здійсненні проведеннями: Д-т 20, 28 К-т 631. Вживані ТМЦ (автонавантажувачі) після поліпшення, модернізації були реалізовані. Господарські операції знайшли своє відображені в бухгалтерському обліку такими проведеннями: Д-т 23 К-т 20; Д-т 26,90 К-т 23; Д-т 361 К-т 70.
На виконання умов договору з ПП «ТК «Юнітекс-трейд»надано Товариству ТМЦ у грудні 2010 року на суму ПДВ 34 355,33грн., про що виписано податкову накладну №368 від 06.12.2010р. на суму 122 172,89грн. з яких 20 362,148грн. та видаткову накладну №ЮН-000368 від 06.12.2010р.; та податкову накладну №381 від 08.12.2010р. на суму 83 959,07грн. з яких 13 993,178грн. та видаткову накладну №ЮН-0000381 від 08.12.2010р.
Суми ПДВ по зазначених податкових накладних включені до податкового кредиту грудня, відображені у реєстрах отриманих податкових накладних, та відповідають даним податкової декларації з ПДВ за грудень 2010 року в сумі 34 355,33грн.
Окрім того в акті перевірки зазначено, що згідно податкової звітності у ПП «ТК Юнітекс-Трейд»відсутні трудові ресурси, виробничі та торгівельні обладнання, транспортні засоби, складські приміщення для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ, що вказує на неможливість фактичного здійснення господарської діяльності з продажу товарів, відповідно, не встановлено факту передачі товарів (послуг) від ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»до підприємств-покупців, у звязку з відсутністю (не наданням для перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.
Враховуючи вищенаведене не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»підприємствам покупцям, а саме: ПП «Автотехпостач»що свідчить про те, що правочини між ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»та покупцями здійснені без мети настання реальних наслідків.
На підставі вищевикладеного ДПІ прийшла до висновку, що Товариством в порушення вимог Закону №168 та Цивільного кодексу України завищено податковий кредит по взаємовідносинах з ПП «ТК «Юнітекс-Трейд».
Проте з такими висновками ДПІ суд не погоджується виходячи з наступного.
Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків в звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.
Підпунктом 7.4.5 Закону №168 визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними. Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999р. (далі-Закон №996), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Згідно вимог пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону №168, податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. ДПІ не наведено суду підстав, з яких податкові накладні контрагента позивача не можна було б вважати такими, що підтверджують право позивача на податковий кредит.
У розумінні пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334 з наступними змінами та доповненнями, господарська діяльність будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.
З огляду на викладене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема, Договору поставки №18 від 01.10.2010р. предметом якого є зобовязання ПП «ТК «Юнітекс-трейд»(Продавець) постачати ПП «Автотехпостач»(Покупець) запасні частини, матеріали, автонавантажувачі. Згідно п.1.1. Договору, назва товару, кількість та ціна вказується в накладних, які є невідємною частиною Договору. На виконання умов Договору ПП «ТК Юнітекс-трейд» відвантажило товар (запасні частини, матеріали, автонавантажувачі) Товариству на загальну суму 702 274,96грн., з яких ПДВ 117 045,8грн., в тому числі у грудні 2010 року на суму ПДВ 34 355,33грн., про що виписано податкову накладну №368 від 06.12.2010р. на суму 122 172,89грн. з яких 20 362,148грн. та видаткову накладну №ЮН-000368 від 06.12.2010р.; та податкову накладну №381 від 08.12.2010р. на суму 83 959,07грн. з яких 13 993,178грн. та видаткову накладну №ЮН-0000381 від 08.12.2010р.
Суми ПДВ в зазначених податкових накладних включено до податкового кредиту за грудень 2010 року, відображено в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ та даними декларації з ПДВ за грудень 2010 року, що підтверджено ДПІ.
Розрахунки між субєктами господарювання за відвантажений товар проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками №54 від 14.12.2010р., №577 від 15.12.2010р., №578 від 17.12.2010р., №597 від 23.12.2010р.
Висновки ДПІ про безтоварний характер вищезазначених господарських операцій спростовується наявними в матеріалах справи доказами, які засвідчують як факти придбання товарно-матеріальних цінностей у ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»так і їх використання у власній господарській діяльності ПП «Автотехпостач»з метою подальшої реалізації у складі виготовленої Підприємством продукції (автонавантажувачів).
Факт придбання товарно-матеріальних цінностей у ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»згідно з податковими накладними від 06.12.2010р. №368 та від 08.12.2010р. №381 підтверджується дослідженими в судовому засіданні картками складського обліку матеріалів, складених за типовою формою № М-17 за 2010 рік: №001, №160, №251, №255, №263, №266, № 268, №271, №302, №365, №465, №501, №624 з яких вбачається, що на складі Товариства обліковувався товар, в тому числі, придбаний в період дії Договору у ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»та, зокрема, у грудні 2010 року, та в яких мається посилання на номери податкових накладних, які засвідчують факт придбання товару.
Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, придбані у ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»товарно-матеріальні цінності, які були відвантажені згідно з видатковою накладною № ЮН-000368 від 6 грудня 2010р. та видатковою накладною № ЮН-0000381 від 8 грудня 2010р. були використанні під час виготовлення автонавантажувачів на замовлення ПП «Ластінг»та Корпорації «Укртрансбуд».
Представлені представником позивача в судовому засіданні документи свідчать про підстави виникнення цивільних прав та обовязків, а також про фактичне здійснення господарських операцій Товариством та його контрагентом, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх.
Відповідно до підпункту 7.5.1 Закону №168 датою виникнення права на податковий кредит є дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Суд вважає, що з дати отримання податкової накладної у позивача виникло право на податковий кредит.
За змістом частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України (далі-ЦКУ), правочин спрямований на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 згаданої статті є нікчемним.
Як зазначено у частині 2 статті 215 ЦКУ, визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦКУ недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім повязаних з його недійсністю.
Актом перевірки підтверджено, що на момент здійснення господарських операцій ПП «ТК «Юнітекс-Трейд» знаходилось в Єдиному державному реєстрі, а також мало Свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість.
Товар, який був предметом Договору, не обмежений та не вилучений з цивільного обороту України. Таким чином, господарські операції, що є предметом даного спору, здійснювалися правоздатними юридичними особами і по своїй суті не суперечать інтересам держави.
Позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за перевірений період надано податкові накладні які не мали недоліків та, порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинним на момент її виписки законодавством. Зазначені обставини давали право позивачу включити ПДВ в сумі 34 355,33 грн. до складу податкового кредиту грудня 2010 року.
Суд не погоджується з висновком податкового органу щодо нікчемності вищезгаданих правочинів з підстав відсутності штату працівників, основних засобів, оскільки господарська діяльність може здійснюватись шляхом залучення трудових ресурсів та транспорту в спосіб, зокрема, укладення цивільно-правових угод та господарських договорів.
Встановлений ДПІ факт відсутності штатних працівників за результатом аналізу податкової звітності щодо утриманих і сплачених сум податку з доходів останніх не може слугувати належним доказом не використання праці найманих осіб загалом та не є підтвердженням вчинення безтоварних операцій.
Окрім того, суд не погоджується з висновком податкового органу щодо нікчемності вищезгаданого правочину з підстав недекларування ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»взаємовідносин з Товариством, оскільки останнє не несе відповідальності за своїх контрагентів, які не виконали свого обовязку щодо сплати податків до бюджету, відповідальність за такі негативні наслідки несе саме ця особа-контрагент, зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту (позиція ВАСУ, викладена в Інформаційному листі від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10.)
Відповідно до п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010р. акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Згідно з п.6 даного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Однак, акт перевірки, який є предметом дослідження, не відповідає вимогам вищезгаданого Порядку та складений без обєктивного аналізу господарських операцій, вчинених Товариством і ґрунтується виключно на припущеннях щодо безтоварності операцій.
Слід зазначити, що оскільки Товариство не відносило витрат по транспортуванню товару придбаного у ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»до валових, оскільки таких не понесло, а відтак у Товариства не має обовязку зберігати товарно-транспортні накладні щодо транспортування останнього, що в свою чергу не може слугувати доказом нікчемності господарської операції.
В підтвердження обставин реальності господарських операцій судом взято до уваги діяльність позивача: Товариство, як господарюючий субєкт веде діяльність з 1997 року, роботи (послуги), які визначені у досліджених судом Договорах, узгоджуються з предметом діяльності Товариства: виробництво пiдiймально-транспортного устаткування, технiчне обслуговування та ремонт автомобiлiв.
Суд зауважує, що перелік правочинів, які є нікчемними з огляду вимоги ст.228 ЦК України чітко визначені як такі, що порушує публічний порядок, якщо були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо.
Під час перевірки господарської діяльності Товариства, як це зазначено в акті перевірки щодо контрагента Товариства - ПП «ТК «Юнітекс-Трейд» були використані лише розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів за цей період, база даних «Система автоматизованого співставлення»та не досліджувались ДПІ жодних первинних документів цього контрагента по факту придбання та реалізації сировини (продукції), робіт (послуг).
Суд вважає, що ДПІ не надано доказів для встановлення мети вищезгаданих підприємств, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, при проведенні зазначених господарських договорів. Податковим органом не подано жодних доказів на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки. При цьому слід зазначити, що одним з основних принципі оцінки податкових спорів є принцип презумпції добросовісності платника, у звязку з яким, дії платника податків, який має на меті одержання податкової вигоди, економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними.
Дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що операції з придбання Товариством у ПП «ТК «Юнітекс-Трейд»вищевказаного товару мали реальний характер.
Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення. Оскільки судом не встановлено порушень позивачем податкового законодавства, то відсутні підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи та підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат, то у відповідності до ст.94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства 429,44 грн. судових витрат.
Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Автотехпостач» 429,44грн. судового збору.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст Постанови виготовлено 15.02.2012 року.

Суддя

З оригіналом згідно

Суддя