Справа № 826/7473/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/7473/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 травня 2015 року 09:52 №826/7473/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна»

до

державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.02.2015 №000252150,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 травня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.02.2015 №000252150.

Позовні вимоги мотивовано безпідставним визначенням державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві грошового зобов’язання із податку на додану вартість за листопад 2014 року, оскільки позивачем повністю дотримано приписи Податкового кодексу України, зокрема, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на те, що платник податку втрачає право на включення до складу податкового кредиту звітного податкового періоду сум податку на додану вартість, у разі якщо заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних) подана із порушенням процедури, визначеної пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку даних задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» у податковій звітності з податку на додану вартість за листопад 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту, відображеного у відповідних деклараціях за листопад 2014 року.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вбачається з акту державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві камеральної перевірки від 21.01.2015 №174/26-56-15-01-38/33332092 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» права на включення до складу податкового кредиту за листопад 2014 року сум податку на додану вартість на підставі заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних), враховуючи, що до заяви не були подані первинні розрахункові документи, обов'язкова наявність яких передбачена статтею 201 Податкового кодексу України.

Слід зазначити, що реальність господарських взаємовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Люксена софт» не заперечується відповідачем, а лише вказується на відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» права включення на підставі заяви - додатку 8 до податкової декларації до складу податкового кредиту за листопад 2014 року сум податку на додану вартість за податковою накладною від 30.11.2014 №11, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, за посиланням контролюючого органу, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. При цьому, відповідна заява має бути подана у звітний податковий період події з якою обумовлено видачу відповідної накладної.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідні первинні документи були подані товариством з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» до контролюючого органу лише 22.01.2015, тобто вже після проведення відповідачем камеральної перевірки і встановлення факту порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача, що ним не порушено граничний термін в 60 календарних днів, передбачений для подання відповідної заяви (додатку 8).

Так, приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено одночасне подання платником податків разом із заявою - скаргою на постачальника (додаток 8 до податкової декларації із податку на додану вартість) копій товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідачем проведено камеральну перевірку в межах строку, визначеного названим пунктом статті 200 Податкового кодексу України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України і не подано разом із податковою декларацією із податку на додану вартість за листопад 2014 року і додатком 8 до цієї декларації копій первинних документів, що засвідчують факт сплати податку у зв’язку з придбанням товарів та послуг або документів, подання таких документів після того, як контролюючим органом проведено перевірку і встановлено факт порушення, не звільняє платника податків від встановлений законом відповідальності.

Так, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що контролюючий орган при винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.02.2015 №000252150 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 182,70 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі у розмірі 1 644,30 грн. (1827,00 грн. – 182,70 грн.).

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 25.05.2015