Справа № 815/1838/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1838/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання виконати певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на невірне тлумачення відповідачем Закону України «Про режим іноземного інвестування» щодо відмови у підтвердженні інформаційних повідомлень про внесення інвестицій, просив суд: скасувати рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (надалі - ДПІ) №15349/0/17-05 від 06 жовтня 2013 року та рішення №15350/0/17-05 від 06 жовтня 2013 року; зобов'язати відповідача підтвердити фактичне внесення іноземної інвестиції громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 у вигляді придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 у конвертованій валюті в обсязі 30639 доларів США 06 центів, що еквівалентно 244898 грн.; зобов'язати ДПІ підтвердити фактичне внесення іноземної інвестиції громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 у вигляді укладення договору спільного інвестування у діяльність костелу від 23 квітня 2013 року у іноземній конвертованій валюті в обсязі 23000 доларів США, що еквівалентно 183839 грн.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 22 квітня 2014 року ухвалено постанову про відмову ОСОБА_5 у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих до заяви описів вкладень до заяв про реєстрацію повідомлень не надавалися докази здійснення державної реєстрації іноземної інвестиції, вчиненою відповідними органами державної влади, вказаними у ст. 13 Закону України «Про режим іноземного інвестування». Крім того, наданий позивачем контракт від 23 квітня 2013 року про спільне інвестування у готельний бізнес з громадянкою ОСОБА_4 не зареєстрований в будь-якому державному органі України, а тому внесені за ним інвестиції не можуть бути зареєстровані як такі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказав на помилкове твердження суду про відсутність доказів здійснення державної реєстрації іноземної інвестиції, вчиненої відповідними органами державної влади, так як процедура підтвердження факту внесення інвестицій органами Міндоходів (яка є предметом цього спору) це стадія самої процедури реєстрації іноземної інвестиції, без якої така реєстрація здійснена бути не може. Тобто державна реєстрація іноземної інвестиції не може передувати підтвердження інформаційних повідомлень про фактичне внесення такої іноземної інвестиції, про яку просить позивач. ОСОБА_5 також зазначив, що порядок державної реєстрації іноземних інвестицій та її анулювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №139 від 06 березня 2013 року не передбачає такої підстави для відмови у реєстрації іноземної інвестиції як відсутність реєстрації договору про спільну діяльність.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.2, 4 ст.1 Закону України «Про режим іноземного інвестування»: « 2) іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту;

4) державна реєстрація іноземної інвестиції - фіксування факту внесення іноземної інвестиції шляхом присвоєння органом державної реєстрації Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій інформаційному повідомленню реєстраційного номера з відповідним записом у журналі обліку державної реєстрації внесених іноземних інвестицій».

З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2013 року громадянин Китайської Республіки ОСОБА_5 звернувся до ДПІ з заявою для підтвердження інформаційних повідомлень про фактичне внесення інвестицій де вказав, що 03 листопада 2012 року ним була здійснена іноземна інвестиція в об'єкт інвестиційної діяльності, а саме у вигляді придбання нерухомого майна - квартири. До заяви були надані: договір купівлі-продажу квартири від 03 листопада 2012 року; витяг про реєстрацію у державному реєстрі правочинів №12069951 (копія); платіжні документи від 18 жовтня 2012 року, що підтверджують переказ грошових коштів у сумі 70000 доларів США в Україну (копія); Українська одноразова віза, видана нерезиденту (копія); інформаційне повідомлення у 3 екземплярах, заповнених відповідно до інструкції, за підписом повіреного (згідно з п.1, 2 Правил заповнення інформаційного повідомлення) (а.с. 16).

На адресу позивача за №15350/0/1705 від 06 жовтня2013 року надійшов лист де з посиланням на наказ ДПА України №238 від 29 червня 2005 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2005 року, зазначено про відмову в підтвердити інформаційне повідомлення про внесення іноземних інвестицій з тих підстав, що підтверджуючі документи, а саме: договір (контракт) про спільну інвестиційну діяльність та інші документи, передбачені Порядком підтвердження органами державної податкової служби інформаційних повідомлень про фактичне внесення іноземних інвестицій, відсутні (а.с. 22).

Отже, підставою для відмови ДПІ у проведенні державної реєстрації вкладених ОСОБА_5 коштів у вигляді іноземної інвестиції, стала відсутність цивільно-правового договору про спільну інвестиційну діяльність стосовно придбання квартири.

Між тим, статтею 3 Закону України «Про режим іноземного інвестування» передбачені форми здійснення іноземних інвестицій, серед них : «Іноземні інвестиції можуть здійснюватися у таких формах: придбання не забороненого законами України нерухомого чи рухомого майна, включаючи будинки, квартири, приміщення, обладнання, транспортні засоби та інші об'єкти власності, шляхом прямого одержання майна та майнових комплексів або у вигляді акцій, облігацій та інших цінних паперів»

Тобто, у даному випадку, документом, що підтверджує форму здійснення іноземної інвестиції є договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у конвертованій валюті в обсязі 30639 доларів США 06 центів, що еквівалентно 244898 грн.

Вимоги відповідача викладені в листі за №15350/0/1705 від 06 жовтня 2013 року про необхідність надання договору (контракту) про спільну інвестиційну діяльність - є помилковими.

15 жовтня 2013 року громадянин Китайської Республіки ОСОБА_5 звернувся до ДПІ з заявою для підтвердження інформаційних повідомлень про фактичне внесення інвестицій де вказав, що 18 лютого та 02 травня 2013 року ним була здійснена іноземна інвестиція в об'єкт інвестиційної діяльності загалом у розмірі 23000 доларів США. Зазначені інвестиції здійснені у вигляді іноземної конвертованої валюти, на підставі договору про здійснення спільної інвестиційної діяльності з суб'єктом господарської діяльності України без створення юридичної особи. 23 квітня 2013 року між громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 та громадянкою України ОСОБА_4, було укладено договір спільного інвестування. Позивач просив підтвердити інформаційне повідомлення. На додаток додано: копію договору сумісного інвестування від 23 квітня 2012 року; платіжний документ від 18 лютого 2013 року №910026270 та від 02 травня 2013 року №910032023; копію витягу з ЄДР щодо ОСОБА_4; копію картки платника податків ОСОБА_5; інформаційне повідомлення у трьох екземплярах (а.с. 39).

На адресу позивача за №15349/0/17-05 від 06 жовтня 2013 року надійшов лист ДПІ про відмову в підтвердженні інформаційного повідомлення про внесення іноземних інвестицій з тих підстав, що: «підтверджуючі документи, а саме: договір сумісного інвестування у діяльність хостелу від 23 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_4 та документ щодо іноземного переказу складені без дотримання норм і вимог діючого законодавства України».

Згідно до статті 14 Закону України «Про режим іноземного інвестування»: «Відмова в державній реєстрації іноземних інвестицій можлива лише у разі порушення встановленого порядку реєстрації. Відмова з мотивів її недоцільності не допускається.

Відмова в державній реєстрації іноземних інвестицій повинна бути оформлена письмово із зазначенням мотивів відмови і може бути оскаржена у судовому порядку».

Наведене дає підстави стверджувати про відсутність мотивів відмови у державній реєстрації повідомлення про внесення іноземних інвестицій громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5, оскільки договір сумісного інвестування у діяльність костелу від 23 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_4 складено у письмовій формі. Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України не вимагають особливої форми цих договорів крім простої письмової форми.

Крім того, відповідачем не вказано які порушення діючого законодавства допущено громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 при подачі документу щодо іноземного переказу та не зазначено підстави для такого висновку.

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки прийнятим ДПІ рішенням і відповідності їх вимогам Закону України «Про режим іноземного інвестування», Порядку реєстрації (перереєстрації) інвестицій та її анулювання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2013 року №139.

Проаналізувавши всі викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність рішень ДПІ викладених в листах за №15350/0/1705 від 06 жовтня 2013 року, за №15349/0/17-05 від 06 жовтня 2013 року, а звідси про обґрунтованість вимог позивача щодо їх скасування.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача підтвердити фактичне внесення іноземної інвестиції громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 у вигляді придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 у конвертованій валюті в обсязі 30639 доларів США 06 центів, що еквівалентно 244898 грн. та зобов'язання ДПІ підтвердити фактичне внесення іноземної інвестиції громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 у вигляді укладення договору спільного інвестування у діяльність костелу від 23 квітня 2013 року у іноземній конвертованій валюті в обсязі 23000 доларів США, що еквівалентно 183839 грн. не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Звідси, суд не може підміняти ці органи, перебирати на себе їх повноваження або зобов'язувати приймати рішення віднесені до їх компетенції.

Між тим, з урахуванням положень ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції, зважаючи на те, що це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог - визнати протиправними та скасувати рішення ДПІ викладені в листах за №15350/0/1705 від 06 жовтня 2013 року, за №15349/0/17-05 від 06 жовтня 2013 року. Зобов'язати ДПІ повторно розглянути питання реєстрації іноземних інвестицій громадянином Китайської Республіки ОСОБА_5 і прийняти рішення у відповідності з вимогами Закону України «Про режим іноземного інвестування», Порядку реєстрації (перереєстрації) інвестицій та її анулювання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2013 року №139.

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…».

Зважаючи на те, що при прийнятті постанови від 22 квітня 2-14 року Одеським окружним адміністративним судом допущено порушення норм матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та ухвалити нову постанову суду про часткове задоволення адміністративного позову громадянина Китайської Республіки ОСОБА_5

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області викладені в листах за №15350/0/1705 від 06 жовтня 2013 року, за №15349/0/17-05 від 06 жовтня 2013 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області повторно розглянути заяви громадянина Китайської Республіки ОСОБА_5 від 15 жовтня 2013 року для підтвердження інформаційних повідомлень про фактичне внесення інвестицій і прийняти рішення у відповідності з вимогами Закону України «Про режим іноземного інвестування», Порядку реєстрації (перереєстрації) інвестицій та її анулювання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2013 року №139.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: