Справа № 826/18057/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/22847/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Муравйов О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2014 р.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р.

у справі № 826/18057/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні»

до Міністерства доходів і зборів України

про визнання недійсною податкової консультації та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» (далі-позивач, ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні») звернулось до суду з позовом до Міністерства доходів і зборів України про визнання недійсною податкової консультації та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р., а справу направити на новий розгляд.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на запит ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» № ГД-1397 від 27.08.2013 щодо оподаткування дивідендів, що виплачуються юридичній особі-резиденту Російської Федерації, Міністерством доходів і зборів України надано позивачу податкову консультацію № 12789/6/99-99-12-01-03-15 від 08.10.2013. Вказана податкова консультація отримана позивачем. 14.10.2013.

У податковій консультації № 12789/6/99-99-12-01-03-15 Міністерство доходів і зборів України зазначило, що для одержання права на застосування положень пп. «а» п. 2 статті 10 (щодо умови застосування ставки податку у розмірі 5%) угоди між урядом України і урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків необхідно виконати умову прямої інвестиції резидентом Росії в мінімальній сумі 50 000 дол. США через внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані українською юридичною особою.

Згідно з пп. 14.1.172 п. 14.1 статті 14 ПК України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 ПК України платники податків мають право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами роз'яснення.

Згідно з пп. 53.3 статті 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Таким чином, податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, який містить правову позицію державного органу щодо застосування конкретних норм податкового законодавства, та який може бути оскаржено платником податків у судовому порядку.

Відповідно до п. 160.2 статті 160 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у п.п. 160.3-160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у п. 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Зазначена норма ПК України повністю кореспондується з положеннями ч. 1, 2 статті 10 угоди між урядом України і урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, ратифікованої Верховною Радою України 06.10.1995, відповідно до яких, дивіденди, що сплачуються підприємством однієї Договірної Держави резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі.

Крім того, такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є підприємство, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач дивідендів фактично має право на них, податок, що стягується в такому разі, не повинен перевищувати: а) 5 % загальної суми дивідендів, якщо резидент другої Договірної Держави зробив внесок в його акціонерний капітал (статутний фонд) не менше 50 000 дол. США або еквівалентну суму у національних валютах Договірних Держав; б) 15 % загальної суми дивідендів у всіх інших випадках.

Відповідно до п. 103.4 статті 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Отже, для одержання права на застосування положень статті 10 вказаної угоди необхідно виконати умову прямої інвестиції резидентом Росії в мінімальній сумі 50 000 дол. США через внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані українською юридичною особою. При цьому мінімальна сума внеску, встановленого у п. «а» ч. 2 статті 10 Угоди, може бути досягнута як в результаті здійснення одноразової інвестиції відповідного обсягу, так і в результаті декількох інвестицій, а тому податкова консультація Міністерства доходів і зборів України є обґрунтованою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у разі скасування індивідуальної консультації, суд не вправі зобов'язувати податковий орган прийняти нову консультацію, а також не має права в рішенні вказувати, якого змісту повинна бути нова консультація.

Таким чином, саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2014 р. та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

О.В. Муравйов