Справа № 819/106/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 876/1616/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі та Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі №819/106/15-а за позовом Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

19.01.2015р. Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об'єднання «Текстерно» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі (далі - Управління), просило визнати дії Управління по виставленню до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонерів після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірними; визнати Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» з грудня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до п. «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонерів після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірним.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015р. позов задоволено частково: визнано дії Управління по виставленню до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»- «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за грудень 2014 року по пенсіонерах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, протиправними; визнано протиправним та скасовано розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з грудня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, по пенсіонерах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на загальну суму 3134,59 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління та Товариство подали апеляційні скарги.

Управління просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015р. в частині часткового задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. викладено в новій редакції текст ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому збережено вимоги щодо віку та стажу, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказані норми набрали чинності 01.10.2011р., тобто до набуття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 пенсійного віку, відтак такі врегульовують питання досягнення ними пенсійного віку. Вказані зміни законодавства торкаються лише зміни пенсійного віку, однак не торкаються обов'язку позивача щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Таким чином, відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Товариство у поданій апеляційній скарзі просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (до 01.01.2004р.) діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, врегульований ст.2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де передбачено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст.1 цього Закону є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Всупереч нормам діючого законодавства Управління в спірному Розрахунку виставило до відшкодування фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонерів після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, обов'язок компенсації заявлених витрат до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» може поширюватись виключно на пільгові пенсії, призначені після 28.04.2013р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційних скарг та поданого заперечення в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» зареєстроване як юридична особа та взятий на облік в Управлінні як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управлінням направлено Товариству розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з грудня 2014 року по пенсіонерах на суму 99 555,06 грн.(а.с.7-9).

Вказаний розрахунок, серед іншого, містить повні відомості про осіб, яким призначена пенсія на пільгових умовах, дату призначення пенсії та дату досягнення пенсійного віку, відповідний стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати, а також частку плати до Пенсійного фонду підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Вважаючи неправомірним розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з грудня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених пенсіонерам після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Товариство звернулось з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з ст.12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом .

До набрання чинності Законом №1058-IV питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б»-«з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. № 400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР)

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з положеннями ст.4 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону встановлюються ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до абз.4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР в редакції, яка діяла до 27.04.2013р. включно, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» від 04.04.2013р. № 184-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та зазначено: в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінити словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зміни набрали чинності 28.04.2013р.

Таким чином з 28.04.2013р. відповідно до абз.4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів приходить до висновку, що платники, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, здійснюють відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, які були призначені працівникам відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та до досягнення такими працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - до 28.04.2013р., а після цієї дати, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому підприємства не повинні відшкодовувати кошти на виплату і доставку пільгових пенсій, якщо особи до 27.04.2013р. (включно) досягли віку, встановленого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Процедуру відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №64/8663 від 16.01.2004 року.

Відповідно до пункту 6.4 зазначеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.5 Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

У пункті 6.7 вказаної Інструкції зазначено, що підприємства щомісяця до 25 числа повинні вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління позивачу надіслано Розрахунок з грудня 2014 року у який включено троє працівників, які, відповідно до Довідки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій ВАТ «Текстерно» за 2013 рік та Довідок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які ВАТ «Текстерно» не приймає до відшкодування за грудень 2014 року (а.с.10-12), досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 28.04.2013р.: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З врахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що по пенсіонерах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - працівниках Товариства, відповідні суми пенсій не підлягають для включення до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з грудня 2014 року та Товариство не повинно відшкодовувати ці кошти, оскільки такі працівники до 27.04.2013р. (включно) досягли 55 річного віку, а тому Розрахунок в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які визначені у спірному Розрахунку, підлягає відшкодуванню позивачем з підстав, які викладені вище.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі та Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі №819/106/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш