Справа № 826/15921/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2015 р. м. Київ К/800/6842/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Головчук С.В., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Служби безпеки України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Служби безпеки України (далі - СБУ або Служба безпеки України), в якому просила визнати неправомірною відмову відповідача у наданні їй запитуваної інформації та зобов'язати Службу безпеки України надати ОСОБА_4 інформацію в розрізі кожної окремої області по місяцях березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року про те, який фонд оплати праці в гривнях був встановлений для оплати праці співробітників СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях, яка кількість співробітників працювала в СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях окремо в березні, квітні, травні, червні, липні 2014 року та яка кількість співробітників СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях отримувала заробітну платню окремо в березні, квітні, травні, червні, липні 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні інформації за її запитом про надання публічної інформації, оскільки запитувана нею інформація не містить державної таємниці, не є внутрівідомчою службовою кореспонденцією, а стосується розпорядження державним, комунальним майном і доступ до якої не може бути обмежено відповідно до пункту 5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною відмови у наданні ОСОБА_4 Службою безпеки України інформації у розрізі кожної області окремо по місяцях березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року щодо фонду оплати праці у гривнях, який був встановлений для оплати праці співробітників СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях, та зобов'язано Службу безпеки України надати ОСОБА_4 таку інформацію. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що надання позивачу інформації в розрізі кожної окремої області по місяцях щодо фонду оплати праці може завдати школи інтересам національної безпеки, оскільки, розділивши фонд заробітної плати на її розмір, стане відома фактична укомплектованість підрозділу (регіонального органу), що, відповідно до пункту 5.15 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 21 серпня 2012 року №400, відноситься до відомостей, які становлять службову інформацію. Крім того, відомості щодо виділених коштів на оплату праці співробітників підрозділів СБУ є складовою відомостей щодо фінансового забезпечення оперативно-службової діяльності підрозділів СБУ і згідно пункту 14.2 зазначеного Переліку становлять службову інформацію.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Служби безпеки України з запитом щодо доступу до публічної інформації, в якому просила надати їй інформацію в розрізі кожної області окремо по місяцях березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року про те, який фонд оплати праці в гривнях був встановлений для оплати праці співробітників СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях, яка кількість співробітників працювала в СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях окремо в березні, квітні, травні, червні, липні 2014 року та яка кількість співробітників СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях отримувала заробітну платню окремо в березні, квітні, травні, червні, липні 2014 року.

Листом від 07 серпня 2014 року №21/1/1-3-1-п/54-3 відповідач повідомив ОСОБА_4, що надати інформацію на її запит неможливо, оскільки запитувана інформація відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» віднесена до інформації з обмеженим доступом, а згідно пунктів 5.15 і 14.2 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 21 серпня 2012 року №400, належить до службової інформації.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку бажала отримати позивач є службовою інформацією Служби безпеки України, доступ до якої обмежений у відповідності з положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Скасовуючи частково постанову суду першої інстанції та ухвалюючи у скасованій частині нову постанову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пункти 5.15 і 14.2 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України не застосовуються до запитуваної позивачем інформації щодо розміру фонду оплати праці СБУ в АР Крим, СБУ в Донецькій та Луганській областях, оскільки така інформація не стосується фінансового забезпечення оперативно-службової діяльності підрозділів Служби безпеки України та відомостей щодо штатів, штатної розстановки та іншого щодо окремого підрозділу Служби безпеки України.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, встановлено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до положень частини 1 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до службової може належати інформація: що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України є державним правоохоронним органом спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Статтею 7 Закону України «Про Службу безпеки України» встановлено, що Служба безпеки України інформує про свою діяльність через засоби масової інформації, шляхом надання відповідей на запити на доступ до публічної інформації та в інших формах у визначеному законодавством порядку. Забороняється встановлювати обмеження на інформацію щодо загального бюджету Служби безпеки України, її компетенції та основних напрямів діяльності, а також випадків протиправних дій органів і співробітників Служби безпеки України. Не підлягає розголошенню інформація з обмеженим доступом, крім випадків, передбачених законами України.

Пунктом 5.15 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління Служби безпеки України від 21 серпня 2012 року №400 до відомостей, що становлять службову інформацію віднесені відомості щодо штатів, штатної чисельності, штатної розстановки, штатного розкладу, фактичної укомплектованості, структурно-функціональної побудови або назв функцій у цілому щодо окремого підрозділу Служби безпеки України.

Пунктом 14.2 зазначеного Переліку до відомостей, що становлять службову інформацію, віднесені відомості щодо фінансового забезпечення оперативно-службової діяльності підрозділів Служби безпеки України. При цьому, вказаний пункт містить примітку, в якій зазначено, що ці відомості не становлять державної таємниці, але їх оприлюднення може завдати шкоди інтересам Служби безпеки України.

Виходячи зі змісту наведених правових норм та враховуючи специфіку виконуваних СБУ функцій та повноважень, а також те, що у разі надання позивачу запитуваної інформації можливим є встановлення фактичної укомплектованості підрозділу СБУ (регіонального органу), вірним є висновок суду першої інстанції, що інформація, яку бажала отримати позивач є службовою інформацією Служби безпеки України, доступ до якої обмежений у відповідності з положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Служби безпеки України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко С.В. Головчук М.І. Мойсюк