Справа № 450/1630/14-а
Суддя: Данилів Є. О.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1630/14-а Провадження № 2-а/450/127/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді - Данилів Є.О.

при секретарі - Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про скасування рішення сільської ради,-

в с т а н о в и в :

18.06. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про скасування рішення сільської ради. Позивач у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд скасувати рішення Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 27 -711 від 28.05. 2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; зобов'язати Лисиничівську сільську раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

ОСОБА_1 користується безперешкодно земельною ділянкою площею 0,08 га з 12 липня 1990р. до теперішнього часу. 30.08. 2011р. позивач звернулася із заявою до Лисиничівської сільської ради про передачу земельної ділянки площею 0,08 га, у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, до заяви був доданий архівний витяг № 2578/4- 2 від 27.04.2011 року, в якому були вказані підстави користування земельною ділянкою та викопіювання з нанесеним місцем розташування земельної ділянки. 31 березня 2014 року ОСОБА_1 повторно подала заяву про передачу їй у власність земельної ділянки в с. Лисиничі, площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку згідно Генерального плану с. Лисиничі. Тим самим виконавши всі умови щодо передачі земельної ділянки у власність позивача. 28.05. 2014 року Лисиничівська сільська рада прийняла не мотивоване рішення № 27-711, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на складання землеустрою щодо відведення вище зазначеної ділянки без жодних на те законних підстав чи причин.

На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, проте її представник ОСОБА_3 подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати адміністративну справу без його участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує.

Відповідач Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, клопотання про відкладення судового розгляду справи чи здійснення судового розгляду справи без участі представника відповідача до суду від останнього не надходило.

Згідно вимог ч. 6 ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні. Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

31.03. 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0, 08 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 4). 28.05. 2014 року відповідачем Лисиничівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято оскаржуване рішення № 27 -711 від 28.05. 2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (а.с. 8). Зазначеним рішенням, крім іншого, вирішено відмовити ОСОБА_1 яка проживає АДРЕСА_1 у наданні дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2

Порядок розгляду заяв громадян про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок встановлений ЗК України, а саме:

згідно з п. б) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Аналіз зазначених вище норм закону у сукупності із обставинами встановленими судом та зазначеними вище суд, прийшов до висновку, що відповідач, крім іншого, допустив порушення норм закону щодо строку розгляду заяви позивача (а.с. 4).

Аналізуючи оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування судом встановлено наступне: за приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно статті 26 та статті 33 зазначеного Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальної громади. Аналогічне право закріплено п. "а" ст. 12 , п.12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України від 25.10.2001 року. Конституційний Суд України зазначив у своєму рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень. Таким чином, суд прийшов до висновку, що Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області приймаючи оскаржуване рішення діяла, як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено перед судом правомірність оскаржуваного рішення.

Зазначені обставини, свідчать про неправомірність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування. Крім того, як зазначено вище, судом встановлено, що заява позивача про надання земельної ділянки розглянута з порушенням закону, що є підставою для зобов'язання відповідача розглянути вказану заяву позивача про надання останній земельної ділянки із дотримання вимог законності.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку про підставність заявлених позивачем позовних вимог.

Документально підтвердженні понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8 - 12, 17, 69 - 71, 94, 159 - 163, 167 КАС України, ч. 2 ст. 119, ст. 140 Конституції України, ст.ст. 26, 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 116 - 123, п "а" ст. 12, п. 12 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити.

Рішення Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 27 -711 від 28.05. 2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», - скасувати.

Зобов'язати Лисиничівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення її земельної ділянки площею 0, 08 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Стягнути з Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в користь ОСОБА_1 73, 08 грн. понесених позивачем судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського адміністративного апеляційного суду. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяЄ. О. Данилів