Справа № 570/5256/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/65237/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Швець В.В. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 28.05.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в підвищенні та перерахунку пенсії, як пенсіонеру, який фактично працював, та зобов'язати перерахувати пенсію після звільнення як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на дату звільнення з роботи починаючи з 24.04.2013р.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 28.05.2014р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2014р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 28.05.2014р. залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що дії відповідача є правомірними, вчинені в межах, в обсязі та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а твердження позивача про їх незаконність необґрунтовані.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати рішень судів першої та апеляційної інстанції і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.10.2007р. позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір якої обчислювався як працюючому пенсіонеру відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

25.04.2013р. позивачем подано заяву про проведення 24.04.2013р. державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Починаючи з 24.04.2013р. розмір пенсії позивача визначено у порядку, передбаченому для непрацюючих пенсіонерів.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності

Перерахунок пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність не проводиться пенсіонерам, які працюють або провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що позивач у спірний період був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець, а державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивача проведена лише 24.04.2013р.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про правомірність висновків УПФ про те, що позивач не мав права на проведення перерахунку пенсії, передбаченого ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за спірний період, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" підприємницька діяльність позивача не була припинена у встановленому законодавством порядку.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 28.05.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Швець В.В.