Справа № 804/6784/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 рокусправа № 804/6784/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у справі № 804/6784/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" звернулося до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - Відповідач), в якому (з урахуванням пояснення до адміністративного позову від 27.05.2014) просить визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за формою "Р" № від 26 грудня 2013 року про збільшення ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" (ідентифікаційний код юридичної особи 25543463) суми грошового зобов'язання за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 744768 гривень та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 372384 гривень; податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за формою "Р" № від 12 березня 2014 року про збільшення ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" (ідентифікаційний код юридичної особи 25543463) суми грошового зобов'язання за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем у розмірі 17640 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 8820 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 26 грудня 2013 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1117152,00 грн., з яких: за основним платежем 744768,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 372384,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12 березня 2014 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Укрхімекспорт" визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26460,00 грн., з яких: за основним платежем 17640,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8820,00 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014р. по справі №804/6784/14, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТПК "Укрхімекспорт" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість під час здійснення експортних операцій за період брезень-липень 2013 року, за результатами якої складено акт № 1239/223/25543463 від 10 грудня 2013 року.

Відповідно до висновків якого встановлено: порушення підпункту 14.1.179, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 193.1 статті 193, пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), товариством завищено податковий кредит на суму 762408,4 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 744768,4 грн., у тому числі у квітні 2013 року - на суму 3189 грн., у травні 2013 року - на суму 80142 грн., у червні 2013 року - на суму 245979,6 грн., у липні 2013 року - на суму 415457,8 грн. та завищення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 17640 грн., внаслідок придбання товарів за економічно недоцільними угодами, які реалізовано на експорт у квітні, травні, червні, липні 2013 року.

На підставі висновків даного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення за формою "В4" № від 26 грудня 2013 року про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 17640 гривень та податкове повідомлення-рішення за формою "Р" № від 26 грудня 2013 року про збільшення суми грошового зобов'язання за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 744768 гривень та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 372384 гривень, разом на суму 1117152 гривні.

Позивач звернувся з первинною скаргою у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги №1265/10/04-36-10-08-09 від 28 лютого 2014 року Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2013 p., збільшено на 26460 грн. суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні від 26.12.2013 р. №, а скаргу платника податків на зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без задоволення.

12.03.2014 року Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, на підставі рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28 лютого 2014 року винесла позивачу податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2014 р. щодо визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 26460 грн.

Не погоджуючись з викладеними у рішенні Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28 лютого 2014 року результатами розгляду скарги, 14.03.2014 р. та 07.04.2014 р. позивач звернувся до Міндоходів України зі скаргами на вищезазначені податкові-повідомлення рішення.

30.04.2014 р. Міндоходів України прийняло рішення про розгляд зазначених скарг, яким залишило їх без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Згідно договору №002-315-FJ11 від 01.04.2011 року придбано на митній території України товар (деревновугільні брикети для грилів та камінів) у ТОВ "Перечинський JIXK" на загальну суму 4575747,74 (ПДВ - 915149,60 грн.). Сума податку на додану вартість за вказаною операцією віднесена до складу податкового кредиту товариства у розмірі 762408,4 грн. Придбана продукція в подальшому була реалізована на експорт фірмам "Lidl Schweiz DL GmbH", "Migros", "СООР" на суму 3865344,60грн.

Податковий орган зазначив, що при порівнянні фактурної вартості реалізованої продукції із сукупною сумою вартості (з ПДВ), сплаченої за дану продукцію на території України, фінансовий результат від проведених операцій на експорт за лютий, травень, липень 2013 року - це збиток у загальній сумі 1182210,82 грн.

Підпунктом 14.1.181 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунтком 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є також операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий кредит був сформований позивачем у зв'язку з придбанням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях (постачання товарів на митній території України та вивезення товарів у режимі експорту) у межах господарської діяльності ТОВ „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт", за результатами якої був отриманий та задекларований дохід.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІХ Податкового кодексу України передбачено, що стаття 39 цього Кодексу „Методи визначення та порядок застосування звичайної ціни" набирає чинності з 1 січня 2013 року.

В пункті 8 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України вказано, що у випадках, визначених цим Кодексом, до вступу в дію статті 39 цього Кодексу застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до пункту 1.20 статті 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг). Обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

При визначенні податкових зобов'язань з ПДВ за операціями з поставки товарів ТОВ „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт" виходило з договірних цін, які встановлені стороною контракту та відповідають рівню звичайних цін. Протилежного податковим органом не доведено.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов'язковості визначення бази оподаткування податком на додану вартість, виходячи з собівартості товару.

Додатково слід зазначити наступне.

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 3 Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Таким чином, отримання прибутку від кожної окремої операції не є обов'язковою ознакою господарської діяльності, оскільки вона може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об'єктивними причинами, продаж позивачем товару за ціною, нижчою собівартості, не можна розглядати як операцією, вчинену поза межами його господарської діяльності.

Отже, визначальним фактором є наявність мети суб'єкта господарювання на отримання прибутку та здійснення діяльності у відповідності з такими цілями. Проте, неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з його господарською діяльністю, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик неотримання доходу від конкретної операції.

Окрім того, реальність здійснення господарських операцій повністю підтверджена позивачем на підставі оформлених належних чином первинних документів. Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що Товариство мало на меті отримання доходу від здійснюваної господарської діяльності, та керуючись наведеними нормами Податкового кодексу України мало право віднести до складу податкового кредиту суми податку на додану вартістьє.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, щодо не підтвердження викладених в акті перевірки висновки ДПІ про порушення позивачем вимог податкового законодавства та правомірно задовольнив позов.

Враховуючи зазначене, колегія суду приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку задовольняючи позовні вимоги, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровську Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов