Справа № 216/6659/14-а (2-а/216/296/14)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2015 рокусправа № 216/6659/14-а (2-а/216/296/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року у справі № 216/6659/14-а (2-а/216/296/14) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради

про зобов'язанні вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов'язати відповідача нарахувати йому щорічну одноразову допомогу до Дня Перемоги за 2014 рік згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду ІІ групи - у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком у сумі 5 342 грн., з урахуванням отриманих сум за вказаний період; стягнути з відповідача щорічну одноразову допомогу до Дня Перемоги за 2014 рік згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду ІІ групи в сумі 5 342 грн..

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої в 2014 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги як інваліду війни ІІ групи ,згідно ст. 13 Закону України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,з урахуванням отриманих сум за вказаний період.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що щорічна разова допомога до 5 травня виплачувалась позивачу у розмірах, які визначено чинним законодавством, зокрема, постановою КМУ від 07.04.2010р. №299, що свідчить про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом війни 2 групи та має право на отримання щорічної разової грошової допомогу згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту".

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки відповідача №2159 від 17.10.2014 року, позивачу в квітні було нараховано та у травні 2014 році разову грошову допомогу було виплачено у розмірі 2250 грн., виплата була проведена у розмірі, визначеному постановою КМУ від 16.04.2014 р. №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" .

22 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2014 рік, але листом від 5 червня 2014 року відповідач відмовився зробити такий перерахунок.

Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не встановлено обмеження щодо застосування положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з тим, що позивач має право на нарахування та виплату у 2014 році разової грошової допомоги до Дня перемоги відповідно до приписів Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" була змінена вище зазначена стаття Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2014 році зміни до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2014 році повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплати грошової допомоги до 5 травня, а саме, ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 09.07.2007 року, зокрема, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Посилання відповідача, як на правомірність своїх дій, щодо проведення виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення позивачу відповідно до постанови КМУ від 16.04.2014 р. №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач, провівши виплату щорічної допомоги до Дня Перемоги в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України, діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Доводи відповідача про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення ст.ст.12,13,14,15,16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік не є переконливими, оскільки зазначені зміни до Закону були внесені лише 31 липня 2014 року (набрали чинності з 03 серпня 2014 року), тобто після проведених позивачу виплат.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради - залишити без задоволення, а постанову Центрального - Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року у справі № 216/6659/14-а (2-а/216/296/14) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко