Справа № 816/3596/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/3596/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу від 02 вересня 2014 року №440.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що призначення та проведення позапланової перевірки з підстав підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України є безпідставними та такими, що порушують вимоги щодо порядку проведення позапланових перевірок. Наголошував, що 31 липня 2014 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" було заборонено проведення перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами протягом серпня - грудня 2014 року без дозволу Кабінету Міністрів України.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, надіслали суду клопотання про розгляд справи без їх участі /а.с. 86, 87/.

У своїх письмових запереченнях відповідач наполягав на правомірності дій контролюючого органу під час винесення оскаржуваного наказу, зокрема, звертав увагу на ненадання позивачем документів, витребуваних у нього на підставі запиту органу доходів і зборів, що послугувало підставою видання наказу і проведення відповідної перевірки. Також, відповідач зазначав, що 08 вересня 2014 року позивач відмовився від допуску посадових осіб до проведення перевірки, терміном 5 робочих днів з 08 вересня 2014 року, та на даний час перевірку не проведено.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року відповідачем прийнято наказ №440 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємця ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1)" у зв'язку з ненаданням приватним підприємцем ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) пояснень та їх документальні підтвердження на письмовий запит Полтавської ОДПІ /а.с. 73/.

Позивач не погодився із прийнятим наказом та оскаржив його до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірному наказу від 02 вересня 2014 року №440, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

За змістом підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідачем залучено до матеріалів справи копію ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року у справі №816/2107/14 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними дій Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо звернення до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з приводу надання інформації листом №259/к/17-162/15 від 30 квітня 2014 року /а.с. 75-77/, зі змісту якої судом встановлено наступні обставини.

30 квітня 2014 року листом за №259/к/17-162/15 Новосанжарське відділення Полтавської ОДПІ на адресу ФОП ОСОБА_1 направило письмовий запит про надання інформації.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо направлення вказаного запиту, позивач оскаржив його до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено /а.с. 75-77/.

При цьому колегією суддів у справі №816/2107/14 зазначено, що запит від 30 квітня 2014 року №259/К/17-16-2-15 про надання інформації щодо причини невідповідності даних заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №131/К від 14 березня 2012 року та поданих податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця з даними державного реєстратора та інформації про отримані доходи за 2012-2013 роки направлений органом державної податкової служби платнику податків при виконанні функцій, визначених законом, щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки, судовим рішенням, яке набрали законної сили встановлено обставини та надано правову оцінку правомірності надіслання Полтавською ОДПІ запиту про надання інформації, то такі обставини, у даному випадку, доказуванню не підлягають.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, у зв'язку із тим, що вимоги запиту контролюючого органу виконано не було, у відповідача виникли правові підстави на прийняття оскаржуваного наказу з метою проведення перевірки.

Крім того, судом встановлено, що на підставі оскаржуваного наказу №02 вересня 2014 року №440 позивачем не було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки, а відповідний наказ на час розгляду справи та прийняття рішення у ній вичерпав свою дію (діяв протягом п'яти робочих днів з 08 вересня 2014 року) і не може бути застосованим у подальшому.

Суд зазначає, що вимоги про скасування актів індивідуальної дії можуть стосуватися виключно діючих актів, адже задоволення такого позову має наслідком позбавлення його юридичної сили (здатності до застосування). Акт індивідуальної дії, який вичерпав свою дію, є юридичним фактом, що відбувся в минулому та призвів до виникнення певних правових наслідків. Таким чином, вимога про скасування акта індивідуальної дії, що вичерпав свою дію не може призвести до захисту прав позивача.

Щодо посилань позивача на Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" у частині заборони проведення перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами протягом серпня - грудня 2014 року без дозволу Кабінету Міністрів України, суд зазначає наступне.

Дійсно, 03 серпня 2014 року набули чинності зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". Зокрема Закон доповнено статтею 31, відповідно до якої перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Згідно додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року, №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком, у якому, крім іншої, міститься і Полтавська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Таким чином, судом встановлено, що Полтавська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області є структурним підрозділом Державної фіскальної служби та має повноваження на проведення перевірок.

Частиною першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені ФОП ОСОБА_1 вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки рішення ухвалено не на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 травня 2015 року.

Суддя Л.М. Петрова