Справа № 2-а-7888/10/1570
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р. Справа № 2-а-7888/10/1570

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва про скасування постанови №41/3/1_10/65-СК про застосування штрафу у розмірі 1700 грн., -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України про скасування постанови №41/3/1_10/65-СК про застосування штрафу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг у розмірі 1700 грн.

Суд першої інстанції своєю постановою від 14 листопада 2014 року адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва про скасування постанови №41/3/1_10/65-СК про застосування штрафу у розмірі 1700 грн задовольнив.

Скасував постанову Держфінпослуг від 14.07.2010р. №41/3/1_10/65-СК про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" штрафу у розмірі 1700грн. за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2010 року посадовими особами Держфінослуг був складений акт про порушення законів та інших нормативно-правових актів ТДВ "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ"№ 41/3/1_10/65-СК, яким встановлено порушення: ненадання розділу 2 "Показники діяльності із страхування життя" у складі звітності позивача за І квартал 2010 року, що свідчить про порушення товариством вимог статті 14 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" у частинні обов'язковості надання фінансовою установою звітності відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, статті 33 Закону України "Про страхування" та пунктів 1.2, 2.1 Порядку складання звітних даних страховиків, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 03 лютого 2004 року №39 в частині складання форм звітних даних у вигляді документів, передбачених цим порядком (надалі - Порядок №39).

14.07.2010 року директор Департаменту пруденційного нагляду Держфінпослуг на підставі вищезазначеного акту виніс постанову № 41/3/1_10/65-СК, якою застосував до ТДВ "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" штраф у розмірі 1700 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Порядку № 39 форми звітних даних складаються у вигляді документів, передбачених цим Порядком, у електронній та паперовій формах. Документи в електронній формі складаються шляхом заповнення українською мовою таблиць та форм, передбачених цим Порядком, за допомогою програмних засобів, які забезпечують формування файлів у форматі, визначеному Держфінпослуг.

Підпунктом 2.10 пункту 2 Порядку №39 встановлено, що датою подання документів є дата відбитка календарного штемпеля поштового відділення зв'язку, що обслуговує відправника. У разі надання документів безпосередньо до Держфінпослуг датою подання документів є дата їх реєстрації структурним підрозділом Держфінпослуг, на який покладено обов'язок здійснювати реєстрацію вхідної кореспонденції.

Підставою для застосування до ТДВ "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" штрафних санкцій відповідач визначив неподання розділу 2 "Показники діяльності із страхування життя" у складі звітності за І квартал 2010 року, оскільки дані показники підписані актуарієм, кваліфікація якого не відповідає кваліфікаційним вимогам до осіб, які можуть займатися актуарними розрахунками, затвердженим розпорядженням Держфінпослуг від 08 лютого 2010 року № 3519.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про страхування" страховики зобов'язані щоквартально подавати Уповноваженому органу фінансову звітність та інші звітні дані за формою, встановленою Уповноваженим органом, затверджені власником (уповноваженим ним органом) страховика, а також давати на запити Уповноваженого органу необхідні пояснення щодо звітних даних.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у обсязі та строки, встановлені зазначеним Порядком, подав 27.04.2010р. за вх.№041/3318-ск до Держфінпослуг звітні дані страховика за І квартал 2010 року (а.с.20-23), які розраховано актуарієм ОСОБА_4, диплом (сертифікат) №014 від 17 вересня 1999 року.

Відповідачем не заперечується той факт, що позивач у обсязі та строки, встановлені зазначеним Порядком, подав до Держфінпослуг звітні дані страховика за І квартал 2010 року, яка містить інформацію, що рядки 030 - 045 та 060 - 062 розраховано актуарієм ОСОБА_4, диплом (сертифікат) № 014 від 17 вересня 1999року, натомість вважає, що оскільки звітні дані були заповнені актуарієм ОСОБА_4, який не мав на те відповідної кваліфікації, розділ 2 "Показники діяльності із страхування життя"у складі звітності за І квартал 2010 року є неподаним.

З цього приводу слід звернути увагу, що ані Закон України "Про страхування", ані Закон України "Профінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ні Порядок № 39 не передбачають, що підписання відповідних рядків звітності актуарієм, який не відповідає встановленим вимогам, є підставою вважати, що така звітність є неподаною.

Таким чином, висновок відповідача про неподання позивачем розділу 2 "Показники діяльності із страхування життя" у складі звітності за І квартал 2010 року суперечить вимогам вищенаведеного законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" за ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації уповноважений орган застосовує до суб'єктів підприємницької діяльності штрафні санкції у розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але не більше одного відсотка від розміру статутного (пайового) капіталу юридичної особи суб'єкта підприємницької діяльності, що вчинила правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено факт подання позивачем до Держфінпослуг звітних даних страховика за І квартал 2010 року у обсязі та строки, визначені Порядком №39, тому застосування до нього штрафних санкцій на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є протиправним.

До того ж, за своєю правовою природою штрафні санкції, встановлені статтею 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні статті 238 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідації його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються статтею 239 цього Кодексу, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до субєктів господарювання таку адміністративно-господарську санкцію як адміністративно-господарський штраф.

Статтею 241 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до вимог статті 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення.

В силу частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним ужито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Матеріали справи свідчать, що актуарій ОСОБА_4 надав позивачу послуги з актуарних розрахунків, на підтвердження своєї кваліфікації та права на здійснення актуарних розрахунків ОСОБА_4 надав позивачу наказ Комітету у справах нагляду за страховою діяльністю від 17 лютого 2000 року № 12, згідно якого ОСОБА_4 проводить та посвідчує актуарні розрахунки страхових тарифів за всіма видами страхування без обмежень, та копію диплому № 014, виданого 17 вересня 1999 року.

Відповідно до ст.10 ЗУ "Про страхування" страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу визначається в договорі страхування за згодою сторін. Актуарними розрахунками можуть займатися особи, які мають відповідну кваліфікацію згідно з вимогами, встановленими Уповноваженим органом, яка підтверджується відповідним свідоцтвом.

Згідно із ст.14 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова установа зобов'язана вести облік своїх операцій та надавати звітність відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг.

Колегія суддів вважає, що позивач не несе відповідальності за ймовірну недостовірність даних про кваліфікацію особи актуарія, а обставини справи свідчать про відсутність вини позивача в межах спірних правовідносин, що виключає висновок про вчинення господарського правопорушення ТДВ "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ".

Відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України "Про страхування", актуарними розрахунками можуть займатися особи, які мають відповідну кваліфікацію згідно з вимогами, встановленими Уповноваженим органом, яка підтверджується відповідним свідоцтвом.

Згідно з пунктом 1.4 Кваліфікаційних вимог до осіб, які можуть займатися актуарними розрахунками, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 08 лютого 2005 року № 3519, актуарні розрахунки мають право посвідчувати фізичні особи, які мають кваліфікацію відповідно до цих Кваліфікаційних вимог та отримали свідоцтво на право займатися актуарними розрахунками та посвідчувати їх (далі - Свідоцтво) згідно з додатком 1 до цих вимог (надалі - Розпорядження №3519).

Отже вбачається, що порушення цих норм може бути допущено особами, які здійснюють актуарні розрахунки, а не особами, на замовлення яких проводяться такі розрахунки, а тому висновки Держфінпослуг про порушення позивачем статті 10 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та пункту 1.4 Кваліфікаційних вимог є помилковими.

Враховуючи факт надання позивачем до Держфінпослуг звітних даних страховика за І квартал 2010 року в обсязі та строки, визначені Порядком складання звітних даних страховиків, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 03 лютого 2004 року №39, та відсутність вини позивача, беручи до уваги помилковість висновків Акта про порушення позивачем вимог статті 10 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та пункту 1.4 Кваліфікаційних вимог до осіб, які можуть займатися актуарними розрахунками, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 08 лютого 2005 року №3519, оскаржувана постанова про застосування штрафу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг є протиправною та підлягає скасуванню.

Також слід зазначити, що 11 березня 2010 року рішенням Держкомпідприємництва "Про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" № 51 було запропоновано відповідачу у справі визнати таким, що втратило чинність, Розпорядження № 3519.

Відповідачем на наведене рішення була подана скарга до Урядового комітету з питань економічної політики Кабінету Міністрів України, за результатами розгляду якої 28 травня 2010 року скарга відповідача була задоволена та зобов'язано Держкомпідприємництво відкликати рішення від 11 березня 2010 року № 51.

У відповідності до частини 1 статті 28 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" рішення спеціально уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики підлягає виконанню органом виконавчої влади, щодо регуляторного акта якого було прийнято це рішення, у двомісячний строк з дня прийняття такого рішення, а згідно частини 7 статті 29 цього Закону подання скарги щодо рішення спеціально уповноваженого органу не зупиняє дії цього рішення.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття постанови про застосування штрафу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, від 14 липня 2010 року №41/3/1_10/65-СК з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому адміністративний позов ТДВ "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню як протиправна.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "СК "СОЦКОМ-СТРАХУВАННЯ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва про скасування постанови №41/3/1_10/65-СК про застосування штрафу у розмірі 1700 грн., - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк