Справа № 802/3444/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2015 р. м. Київ К/800/19225/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Чечельницькому районі Вінницької області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду у Чечельницькому районі Вінницької області про визнання протиправною та скасування вимоги..

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2013 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області № Ф 421-У від 29.07.2013 року про сплату недоїмки в розмірі 1194,03 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розгляд касаційної скарги здійснено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неприбуттям сторін у судове засідання.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності; постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) та є пенсіонером за віком.

29.07.2013 року управлінням Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області винесено вимогу № Ф 421-У про сплату ОСОБА_3 недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 1194,03 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом, вважає дії відповідача неправомірними, оскільки він є пенсіонерами за віком, а тому звільняється від сплати єдиного внеску.

Відповідач вважає позов необґрунтованим та зазначає, що оскільки позивач є пенсіонером за віком на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто зі зниженням пенсійного віку, тому пільга щодо звільнення від сплати єдиного внеску на нього не поширюється.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платником єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено пільги для пенсіонерів за віком у вигляді звільнення сплати за себе єдиного внеску. Визначальним у вирішенні цього спору є те, чи належить позивач до зазначеного виду пенсіонерів.

Позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 26 вищевказаного Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Однак, статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено категорії осіб, яким знижено пенсійний вік.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що надання позивачу законодавчо визначеної пільги вираженої у заниженні віку, необхідного для призначення пенсії, не змінює виду пенсійного забезпечення та не позбавляє права особи на призначення пенсії (пенсії за віком) передбаченої законом.

Пенсія, яку отримує позивач, є пенсією за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має передбачене частиною 4 статті 4 «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки він обрав спрощену систему оподаткування та отримує пенсію за віком, а тому вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та рішення про застосування штрафних санкцій є незаконними та підлягають скасуванню.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував судове рішення першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана не вірно.

Відповідно до ст. 226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014 року у цій справі скасувати.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2013 року залишити в силі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: