Справа № 303/2852/15-а
Суддя: Гутій О. В.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/2852/15-а
№ 2а/303/133/15
Ряд. стат. звіту -13
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 травня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, перекладача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до громадянина Пакистану ОСОБА_2 про примусове видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Пакистану ОСОБА_2 про примусове видворення.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач був виявлений 10 травня 2015 року прикордонною поліцією Румунії після незаконного перетину державного кордону з України в Румунію та в подальшому переданий на ділянці відділу прикордонної служби «Хижа» Мукачівського прикордонного загону, після проведення прикордонно-представницької зустрічі, без документів, що посвідчують особу, у складі групи осіб. В подальшому відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просив його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив не видворяти його з України, оскільки у його країні триває конфлікт на релігійній основі, а йому як члену «Організації Миру» може загрожувати небезпека, в тому числі і смерть. Його сім'я загибла під час бомбардування у 2010 році. Також пояснив, що звертався до Управління ДМС України у Київській області для набуття додаткового захисту на території України, однак відповіді не отримав, тому хотів перетнути кордон із України в Румунію і вже там просити додаткового захисту.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач був виявлений 10 травня 2015 року прикордонною поліцією Румунії після незаконного перетину державного кордону з України в Румунію та в подальшому переданий на ділянці відділу прикордонної служби «Хижа» Мукачівського прикордонного загону, після проведення прикордонно-представницької зустрічі, без документів, що посвідчують особу, у складі групи осіб (а.с. 4-5).

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.05.2015 року гр. Пакистану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 ч.2 КУпАП.

Також із пояснень відповідача вбачається, що він звертався в міграційну службу, для отримання статусу біженця, однак йому відмовили, він її не оскаржував і оскільки не мав документів, то іншого виходу, окрім незаконного перетину кордону в нього не було. Крім того зазначив, що в його країні тривають бойові дії, а його батько, мати та брати померли внаслідок бомбової атаки.

Згідно вимог п.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», - органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення.

Однак, згідно ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Частиною 2 ст. 8 КАС України передбачено обов'язок суду застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 9 КАС України передбачено обов'язок суду керуватися принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Констиції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно із ст. 3 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання жодна держава-сторона не повинна висилати, повертати чи видавати будь-яку особу іншій державі, якщо є серйозні підстави вважати, що їй там може загрожувати застосування катувань. Для визначення наявності таких підстав компетентні власті беруть до уваги всі обставини, що стосуються справи, включаючи, у відповідних випадках, існування в даній державі постійної практики брутальних і масових порушень прав людини.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що повернення особи до країни, де їй загрожує катування або нелюдське чи таке, що принижує людську гідність поводження чи покарання, буде порушенням ст.3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, як встановлено в судовому засіданні відповідачу у країні походження Пакистані може загрожувати небезпека за ознаками віросповідання та приналежності до певної організації, у зв'язку з чим він не може бути примусово видворений з України, тому позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача за межі території України не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 9, 15, 20, 23, 26, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до громадянина Пакистану ОСОБА_2 про примусове видворення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуюча О.В.Гутій