Справа № 804/5376/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 р. Справа № 804/5376/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддіБоженко Наталії Василівни Власенко Д.О. Юрков Є.О.
при секретаріТалаш Д.В.
представника позивача представника відповдача ОСОБА_5 Полівчук Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання наказу №209 о/с від 09.02.2015 року незаконним та його скасування в частині,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_7 з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить суд: визнати наказ Міністерства внутрішніх справ України №209 о/с від 09.02.2015 року нечинним в частині позбавлення спеціального звання ОСОБА_7 та скасувати його в цій частині.
Ухвалою суду від 17.04.2015 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_7 посилається на те, що відповідачем було прийнято незаконний наказ від 09.02.2015 року №209 о/с в частині позбавлення його спеціального звання - «підполковник міліції». На думку позивача законодавчо встановлена процедура позбавлення спеціального звання на підставі рішення суду, шляхом прийняття відповідного наказу, лише щодо особи, яка на момент винесення вироку суду, набрання ним законної сили та у період видання наказу, безпосередньо проходить службу у відповідному підрозділі МВС. Однак позивач у цей період вже не працював в органах МВС, адже раніше було видано наказ про його звільнення №92 о/с від 22.04.2014 року. На цій підставі ОСОБА_7 посилається на незаконність оскаржуваного наказу.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вироком суду, який набрав законної сили, позивача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах, з позбавленням спеціального звання - «підполковник міліції». А твердження позивача щодо неможливості позбавлення спеціального звання осіб, які вже звільнені зі служби в органах внутрішніх справ не відповідають дійсності, адже звання начальницького складу органів внутрішніх справ є довічним. Та чинним законодавством не передбачено норм щодо заборони або застереження позбавлення осіб рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ спеціальних звань після їх звільнення зі служби. Тому, оскаржуваний наказ МВС від 09.02.2015 року №209 о/с є законним.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2014 року, який набрав законної сили станом на 07.07.2014 року, ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 29.04.2014 року, у вигляді п'яти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки, з позбавленням спеціального звання - «підполковник міліції».
06 листопада 2014 року Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області на підставі отриманої копії вироку суду було підготовлено подання про позбавлення колишнього першого заступника начальника - начальника слідчого відділу Ленінського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 спеціального звання - «підполковник міліції». Вказане подання було направлено до Департаменту кадрового забезпечення МВС України.
09.02.2015 року відповідачем було прийнято наказ №209 о/с, за яким колишнього першого заступника начальника Ленінського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 було позбавлено спеціального звання «підполковника міліції» на підставі вищевказаного вироку суду, згідно з п.38 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року.
Супровідним листом від 18.03.2015 року Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області було направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська витяг з наказу МВС України від 09.02.2015 року №209 о/с про виконання вироку Бабушкінського районного суду.
Не погодившись із наказом від 09.02.2015 року №209 о/с щодо позбавлення спеціального звання, ОСОБА_7 оскаржує його в судовому порядку.
Суд зазначає, що предметом судового розгляду є встановлення правомірності/протиправності винесення наказу МВС від 09.02.2015 року №209 о/с, що оскаржується.
Так, згідно ст.54 Кримінального кодексу України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Відповідно до ч.2 ст.21 Кримінального процесуального кодексу України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов'язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
У відповідності до положень ч.ч.1, 2, 4 ст.29 Кримінально-виконавчого кодексу України суд, який постановив вирок про позбавлення засудженого військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, після набрання ним законної сили направляє копію вироку органові чи посадовій особі, які присвоїли це звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас.
Після одержання копії вироку, яким засудженого позбавлено військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, орган чи посадова особа, які присвоїли це звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, вносить до відповідних документів запис про позбавлення засудженого цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу і вживає заходів до позбавлення його всіх прав і пільг, пов'язаних з цим званням, рангом, чином або кваліфікаційним класом.
Орган або посадова особа протягом місяця з дня одержання копії вироку сповіщає суд, який постановив вирок, про його виконання.
Згідно п.38 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року, особи начальницького складу можуть бути позбавлені спеціальних звань особи начальницького складу можуть бути позбавлені спеціальних звань у випадках та порядку, передбачених законодавством: середнього і старшого начальницького складу - за вироком суду, що набрав законної сили.
Для підготовки проекту наказу про позбавлення спеціального звання осіб молодшого, середнього та старшого начальницького складу в підрозділ з кадрового забезпечення апарату МВС України, головних управлінь, управління МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, науково-дослідних установ, ВНЗ системи МВС України подаються подання щодо позбавлення спеціального звання (додаток 1), та завірена належним чином копія вироку суду.
Подання про позбавлення спеціального звання готується структурним підрозділом апарату МВС України, головного управління, управління МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, науково-дослідною установою, ВНЗ системи МВС України, у якому (якій) проходить службу особа молодшого, середнього та старшого начальницького складу органів внутрішніх справ.
Копія вироку суду та подання про позбавлення спеціального звання осіб молодшого, середнього та старшого начальницького складу структурних підрозділів апарату МВС України, осіб середнього та старшого начальницького складу головних управлінь, управління МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, науково-дослідних установ, ВНЗ системи МВС України для видання наказу МВС України про позбавлення спеціального звання направляються до Департаменту кадрового забезпечення в 10-денний строк з дня отримання копії вироку суду.
У місячний строк з дня отримання копії вироку суду апарат МВС України, головні управління, управління МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, науково-дослідні установи, ВНЗ системи МВС України, якими видано накази про позбавлення спеціального звання осіб молодшого, середнього та старшого начальницького складу, повідомляють суд про виконання вироку суду.
Таким чином, наказ від 09.02.2015 року №209 о/с прийнято правомірно, відповідно до норм чинного законодавства України.
Щодо посилань позивача на те, що його вже було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ наказом про звільнення №92 о/с від 22.04.2014 року, тому відповідач не мав законних підстав для винесення оскаржуваного наказу, то суд приймає до уваги твердження відповідача та зазначає, що у відповідності до положень ч.2 п.1 постанови Верховної Ради України від 22.04.1993 року №3135-ХІІ «Про спеціальні звання, формений одяг та знаки розрізнення в органах внутрішніх справ України» звання начальницького складу органів внутрішніх справ є довічними. Крім того, факт винесення наказу про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ не свідчить про неможливість позбавлення особи присвоєного спеціального звання на підставі вироку суду за скоєння кримінального правопорушення. Та нормами чинного законодавства не передбачено заборони щодо позбавлення осіб рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ спеціальних звань після їх звільнення зі служби. Таким чином, посилання позивача є необґрунтованими.
Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність наказу №209 о/с від 09.02.2015 року та вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.
Що стосується питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що у відповідності до положень ст.ст. 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір», з урахуванням рішення суду про відмову у задоволенні даного адміністративного позову, сплачена сума судового збору у розмірі 73,08грн. (квитанція №081001 від 15.04.2015 року) позивачу не компенсується.
Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання наказу №209 о/с від 09.02.2015 року незаконним та його скасування в частині - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно з ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Судді Н.В. Боженко Д.О.Власенко Є.О.Юрков